Справа № 380/549/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року справа №380/549/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., позивача ОСОБА_1 , представників відповідача Доскоч К.Р., Пазин С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2021 на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла поштою позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (79053, Львівська область, місто Львів, вул. Перфецького, буд.19; далі - УПП у Львівській області ДПП, відповідач). Позивач просить суд:

- визнати протиправним використання журналу обліку індивідуально-виховних робіт з співробітниками взводу №2 роти №1 батальйону №2 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції від 22.10.2019 за інв. №1704;

- зобов`язати уповноважених осіб Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції видали (знищити) аркуш з персональними даними з журналу обліку Індивідуально виховних робіт з співробітниками взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції від 22.10.2019 за інв. №1704.

Позивач стверджує, що обробка командиром батальйону його персональних даних без його згоди (шляхом заведення в журналі обліку індивідуально-виховних робіт з співробітниками взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП сторінки, що містить його фотографію, П.І.Б., дані про місце проживання, сімейний стан, освіту тощо) є протиправною та такою, що порушує його немайнові права, «відібравши в нього немайнову власність». Командир не має повноважень заводити згаданий журнал, а описана обробка персональних даних ОСОБА_1 є невиправданим втручанням в його приватне життя, гарантоване статтею 8 Європейської конвенції з прав людини та статтею 32 Конституції України. Покликається на порушення вимог Закону України «Про захист персональних даних».

Відповідач позов не визнає, просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.48-54). Повідомив, що 31.10.2020 командир роти №1 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП доводив до відома позивача інформацію, яка була визначена у висновку службового розслідування, що проводилося на підставі наказу №134 від 31.10.2020. Про проведену виховну роботу командир роти здійснив запис в журналі обліку індивідуально-виховних робіт з співробітниками взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП. Однак, після проведеної бесіди ОСОБА_1 відмовився розписатися у відповідній графі журналу про проведену з ним виховну роботу та самостійно вніс запис що незгоди із проведеною бесідою. Надалі ОСОБА_1 подав запит на отримання публічної інформації до УПП у Львівській області ДПП від 31.10.2020, а також скаргу на можливі неправомірні дії окремих працівників УПП у Львівській області ДПП до Кабінету Міністрів України від 02.12.2020. В процесі перевірки за цією скаргою командир батальйону ОСОБА_2 пояснив, що журнал обліку індивідуально-виховних робіт з співробітниками взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП був створений для належного забезпечення завдань та обов`язків командира батальйону №2. Цей журнал був розпочатий та зареєстрований в журналі обліку журналів УПП у Львівській області ДПП від 22.10.2019 за інв. №1704; такий журнал створено з метою фіксації проведення профілактичних бесід командирським складом батальйону №2 з підлеглими в результаті проведення службових розслідувань, службових перевірок, фіксування ознайомлення з наказами про дисциплінарні стягнення, наказами МВС, Національної поліції України, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції. результаті ведення журналу індивідуальних робіт, керівний склад батальйону №2 має можливість належним чином фіксувати індивідуальну діяльність особового складу батальйону, контролювати кількість порушень службової дисципліни, що виникає під час несення служби, а також мотивує підлеглого на дотримання законності та недопущення порушень в подальшому, оскільки такі дії є зафіксованими та доведені йому під особистий підпис. За наслідками проведеної перевірки в діях командира батальйону щодо запровадження журналу обліку індивідуально-виховних робіт порушень не було встановлено. Відповідач з покликанням на положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Інструкції з діловодства в системі Національної поліції України, посадової інструкції командира батальйону УПП у Львівській області ДПП стверджує, що обробка персональних даних відбувалася на законних підставах та з правомірною метою. Окрім того, відповідач повідомляє, що 27.05.2017 ОСОБА_1 підписав згоду на збір та обробку персональних даних, така знаходиться в його особовій справі (копія надана суду), тому його твердження відсутність згоди на обробку його даних не відповідає дійсності.

Позивач подав суду відповідь на відзив (а.с.41-42), в який виклав свої аргументи щодо доводів відповідача. Вважає, що відповідач не довів наявності в командира батальйону права на впровадження у службову діяльність будь-якого виду журналів, а Інструкція з діловодства в системі Національної поліції України не є нормативно-правовим актом, джерелом права відповідно до статті 7 КАС України. Звертає увагу суду на те, що згода на обробку та збір персональних даних від 27.05.2017 отримана раніше за заведення журналу 22.10.2019, тому надавалася з іншою метою та не може застосовуватися до цієї ситуації.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, учасника справи навели аргументи, аналогічні за змістом до викладених в їх заявах по суті спору.

Суд вислухав промови учасників справи, дослідив доводи та аргументи заяв по суті спору, долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проходить службу на посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

На підставі рішення командира батальйону №2 УПП у Львівській області в підрозділах цього батальйону (взводах) ведуться журнали обліку індивідуально-виховних робіт з співробітниками, зареєстровані 22.10.2019 в Журналі обліку журналів УПП у Львівській області (а.с.12-13).

В журналі обліку індивідуально-виховних робіт з співробітниками взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції інв. №1704 (а.с.16-18) містяться сторінка (аркуші журналу 29-30) з відомостями про ОСОБА_1 (П.І.Б., фото, посада, реквізити посвідчення, жетона, зброї, освіта, адреса місця проживання, телефон) та про проведені з ним індивідуально-виховні бесіди 02.11.2019, 20.12.2019, 31.10.2020.

Так, 31.10.2020 командир роти зафіксував в журналі проведення бесіди з ОСОБА_3 на предмет необхідності дотримання службової дисципліни в частині виконання усного наказу командира батальйону про необхідність прибувати на інструктаж перед заступленням на службу в однострої поліцейського, в тому числі в жилеті спеціальному. ОСОБА_1 після проведеної бесіди власноручно вписав в журнал про незгоду з проведеною бесідою, оскільки на йому не було надано підтвердження існування такого наказу, а після ознайомлення з висновком службового розслідування від 28.10.2020 він не встановив, якого числа був відданий такий наказ; тому просив надати письмовий наказ з метою його подальшого оскарження.

Надалі ОСОБА_1 звернувся до начальника УПП у Львівській області із запитом про надання публічної інформації від 31.10.2020 (а.с.17), серед поставлених питань просив повідомити про підстави створення та використання, реєстрації та початку використання журналу обліку індивідуально-виховних робіт (а.с.17), на який отримав відповідь від 06.11.2020 (а.с.23) та документи на 74 аркушах.

02.12.2020 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Кабінету Міністрів України щодо неправомірного ведення окремими працівниками УПП у Львівській області згаданого журналу, на яку отримав відповідь від 29.12.2020 (а.с.12).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Відповідно до статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Закон України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI зі змінами та доповненнями (далі Закон №2297) регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів. У Законі №2297 терміни вживаються в такому значенні (стаття 2):

- персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована;

- суб`єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються;

- розпорядник персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця;

- обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частини 5 та 6 статті 6 Закону №2297).

Відповідно до статті 11 Закону №2297 підставами для обробки персональних даних серед іншого є:

- згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних (п. 1);

- дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень (п. 2);

- необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом (п. 5).

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 8 Закону №2297 суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2018 № 7-р/2018 (справа № 1-123/2018(4892/17) зазначив:

«…аналіз положень частин першої, другої статті 32 Конституції України, юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави для висновку, що втручання у конституційне право особи на приватне і сімейне життя шляхом збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди допускається, якщо воно передбачене законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Таке втручання вважатиметься законним у разі наявності підстави в національному законі, а також за умови, що такий закон відповідатиме принципу верховенства права, закріпленому в частині першій статті 8 Конституції України.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України) … до елементів верховенства права віднесено, зокрема, юридичну визначеність та заборону свавілля … Оскільки частини перша, друга статті 32 Конституції України перебувають у взаємозв`язку зі статтею 8 Конвенції («Право на повагу до приватного і сімейного життя»), то Конституційний Суд України враховує практику тлумачення і застосування вказаної статті Конвенції Європейським судом з прав людини при розгляді цієї справи. Згідно з пунктом 1 статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У цьому контексті Європейський суд з прав людини зазначив, що збирання та зберігання інформації стосовно приватного життя особи, а також її розповсюдження охоплюються сферою застосування пункту 1 статті 8 Конвенції (пункт 117 рішення у справі «Заїченко проти України (№ 2)» (Zaichenko v. Ukraine (no. 2) від 26 лютого 2015 року, заява № 45797/09). Також Європейський суд з прав людини наголосив, що зберігання органами державної влади інформації про приватне життя особи та її використання є втручанням у право на повагу до приватного життя, гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції (пункт 56 рішення у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29 червня 2006 року, заява №11901/02; пункт 70 рішення у справі «Суріков проти України» (Surikov v. Ukraine) від 26 січня 2017 року, заява № 42788/06).

Відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, тобто права на повагу до приватного і сімейного життя, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, захисту здоров`я чи моралі або захисту прав і свобод інших осіб».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242 «Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади» наказом Національної Поліції України 20.05.2016 №414 затверджено «Інструкцію з діловодства в системі Національної поліції» (далі Інструкція №414).

Інструкція №414 встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами в центральному органі управління поліцією (далі - апарат поліції), міжрегіональних територіальних органах Національної поліції України, головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, закладах та установах, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи та підрозділи поліції), незалежно від способу фіксації та відтворення інформації, яка міститься в документах, уключаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням,

В підпункті 42 пункту 6 розділу 2 Інструкції №414 перелічено основні журнали, які необхідно мати для ведення діловодства в органі чи підрозділі поліції, а в підпункті 43 передбачено, що у процесі ведення діловодства за потреби заводять інші журнали обліку.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15 березня 2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) визначає, що керівник це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю. В пункті 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту вказано, що керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Відповідно до Посадової інструкції командира батальйону УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.12.2017 №6086 (а.с. 19-22) командир батальйону:

- проводить роботу щодо зміцнення службової дисципліни, запобігає надзвичайним подіям, кримінальним, корупційним та іншим правопорушенням серед поліцейських патрульної поліції, своєчасно виявляє й усуває їх причини, аналізує стан службової дисципліни й об`єктивно доповідає про це начальнику Управління (підпункт 2.2.3. пункту 2.2. розділу 2);

- здійснює контроль за виконанням службових обов`язків працівниками батальйону (підпункт 2.2.4. пункту 2.2. розділу 2);

- проводить роботу щодо зміцнення дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, правопорушенням серед особового складу (підпункт 2.2.5. пункту 2.2. розділу 2);

- контролює заходи з виявлення та усунення порушень особовим складом службової дисципліни (дотримання вимог щодо зовнішнього вигляду, наявність при собі службового посвідчення, нагрудного знаку, посвідчення водія тощо) (підпункт 2.2.10. пункту 2.2. розділу 2).

При прийнятті рішення та оцінці аргументів сторін суд керується такими міркуваннями:

Відомості про П.І.Б., посаду, реквізити посвідчення/жетона/зброї, освіту, адресу місця проживання, телефон, а також зображення (фото) особи відносяться до її персональних даних. Зберігання цих відомостей є одним із видів обробки персональних даних особи (суб`єкта персональних даних), а отже може здійснюватися розпорядником персональних даних або за згодою особи, або на підставі закону.

Журнал обліку індивідуально-виховних робіт з співробітниками взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції в розумінні статті 2 Закону №2297 є базою персональних даних у формі паперової картотеки, що містить відомості про співробітників підрозділу поліції (взводу) та проведені командиром з цими особами індивідуально-виховні бесіди.

Закон №2297 наділяє суб`єкта персональних даних правом вимагати знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно.

Отже, ОСОБА_1 як суб`єкт персональних даних вправі вимагати від Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції як розпорядника бази персональних даних вилучення певних відомостей про нього, якщо вважає їх обробку незаконною. В свою чергу розпорядник персональних даних повинен або видалити персональні дані заявника, або довести законність зберігання цих відомостей.

Наведені вище положення Дисциплінарного статуту та посадової інструкції командира батальйону свідчать про те, що керівник як службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю, котра несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень. До обов`язків командира батальйону серед іншого належить проведення роботи щодо зміцнення службової дисципліни та аналіз її стану, здійснення контролю за виконанням службових обов`язків працівниками батальйону.

За такого правового регулювання проведення виховної роботи з підлеглими та контроль за такою діяльністю віднесено до повноважень та обов`язків командира батальйону поліції. Тому запровадження ним картотеки для обліку та контролю за проведенням підлеглими офіцерами (командирами рот, взводів) індивідуальної виховної роботи зі співробітниками має цілком очевидну легітимну мету та є способом реалізації його повноважень з метою виконання обов`язків.

Сфера діловодства в Національній поліції України регламентується підзаконним нормативним актом Інструкцією №414, яка прямо передбачає можливість ведення Журналів обліку для цілей діловодства тобто фіксації виконання повноважень та завдань. З огляду на те, що проведення профілактичної виховної роботи, а також контроль за станом та дотриманням службової дисципліни Дисциплінарним статутом (тобто законом) віднесені до обов`язків командира, то суд дійшов висновку, що запровадження на підставі Інструкції №414 журналу, в якому фіксується проведена виховна робота, що дозволяє контролювати стан її здійснення, в розумінні Закону №2297 є обробкою персональних даних на підставі закону.

З огляду на ці висновки суд вважає помилковими покликання обох сторін та їх аргументи щодо оцінки письмової згоди ОСОБА_1 на збір та обробку персональних даних від 27.05.2017, що зберігається в його особовій справі. Суд переконаний, що для обробки персональних даних на підставі закону згода суб`єкта персональних даних не потрібна, тому її наявність чи відсутність в контексті обставин цієї справи не має жодного значення.

Перебування особи на публічній службі покладає на неї додаткові обов`язки, пов`язані з її статусом, тому позиція позивача про необхідність отримання командиром його згоди на фіксацію проведеної з ним як поліцейським виховної роботи, за наведеного вище правового регулювання, є помилковою. З огляду на наявність обов`язку командира на ведення виховної роботи та здійснення контролю за її проведенням, а також можливість запровадження журналів обліку (окрім обов`язкових, що прямо перелічені в Інструкції №414) суд вважає, що підлеглі поліцейські цілком можуть передбачати, що виконання обов`язків з проведення виховної роботи може фіксуватись командиром, зокрема у формі ведення відповідного журналу. Оскільки Журнал обліку індивідуально-виховних робіт з співробітниками взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції зареєстрований у відповідному Журналі обліку журналів (а.с.12-13), суд вважає дотриманими всі необхідні формальності щодо його запровадження.

При оцінці аргументів позивача про втручання в його приватне життя, гарантоване Конституцією України та Європейською конвенцією з прав людини (далі ЄКПЛ) суд керується такими міркуваннями:

Конституція та ЄКПЛ передбачають право особи на повагу до її приватного життя, а не право на захист персональних даних особи як такий. Обробка персональних даних особи є втручанням в її приватне життя, тому таке втручання повинно відповідати вимогам «закону», мати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві, в тому числі пропорційним до легітимної мети. Вище у цьому рішенні суд вже висвітлив свою оцінку щодо перших двох питань. Щодо пропорційності втручання, то суд враховує, що в цьому випадку повноважний представник роботодавця здійснював обробку (збереження) персональних даних особи, котрі відомі роботодавцю та вже зберігаються ним в особовій справі поліцейського; жодних додаткових запитів для збору та накопичення нових даних не відбувалось. Суд вважає, що наведені в Журналі обліку персональні дані поліцейського (щодо його віку, сімейного стану, освіти, попереднього місця служби тощо) можуть враховуватися безпосереднім командиром при обранні методів та прийомів проведення індивідуальної виховної роботи, тому дублювання перелічених персональних даних (які на момент їх обробки вже зберігалися в особовій справі поліцейського) в Журналі обліку покликане сприяти оперативному їх опрацюванню командиром перед початком виховної роботи та, відповідно, є пропорційним заходом для досягнення заявленої мети. З огляду на це суд дійшов висновку, що зберігання персональних даних поліцейського в Журналі обліку індивідуально-виховних робіт не порушує право позивача на повагу до його приватного (особистого) життя.

Підсумовуючи свої висновки суд вважає заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до визначених статтею 139 КАС України правил розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на сплату судового збору покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, що постановив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 30.04.2021.

Суддя Москаль Р.М.