Справа № 640/24685/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2020 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптторг-15» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптторг-15» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № 2 форми «Р» та № 2 форми «П» від 28 серпня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач вважає, що висновки відповідача в акті перевірки від 22.07.2019, на підставі якого були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення є хибними та необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2020 р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 21.04.2021.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2021 призначено апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення до розгляду в судовому засіданні на 28.04.2021

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі направлень та наказу Головного Управління ДФС у місті Києві № 6102 від 15.05.2019, працівниками контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптторг-15», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 31.03.2019, валютного законодавства за період з 01.10.2017 по 31.03.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 31.03.2019 року.

За результатами вищезазначеної перевірки, Головним управління ДФС у м. Києві складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Оптторг-15» від 22.07.2019 року № 468/26-15-14-02-05/39691520. Згідно висновків, викладених в акті перевірки податковою встановлені наступні порушення ТОВ «Оптторг-15»: п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України, П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 із змінами і доповненнями, п 48.1 ст. 48, п. 50.1 ст. 50 Податкового Кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 19.10.2108 № 942 внесено зміни до форми податкової декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 89, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток всього в сумі 95 990 грн., в тому числі по періодах: 4-й квартал 2017 - 95 990 грн.; занижено податок на прибуток на загальну суму 1 034 692 грн., в тому числі по періодам: 4-й квартал 2017 - 227 395 грн.; 2018 рік - 630 435 гри.; 1-й квартал 2019 - 176 862 грн.

На підставі вищезазначеного акта перевірки, Головним управлінням ДФС у м. Києві 28.08.2019 було винесено податкові повідомлення-рішення № 2 форми «Р» та № 2 форми «П».

Згідно відомостей викладених у податковому повідомленні-рішенні № 2 форми «Р» від 28 серпня 2019 року, товариством порушено п. 48.1 ст. 48, п. 50.1 ст.50, п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 із змінами та доповненнями, наказу Міністерства фінансів України від 19 жовтня 2018 року № 942 внесено зміни до форми податкової декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 2015 року № 897, та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

У зв`язку з цим, згідно з п.п. 54,3,2 п. 54.3 ст. 54, п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України та п. 57.3 ст. 57, п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1552038,00 грн.

Що стосується відомостей викладених у податковому повідомленні-рішенні № 2 форми «П» від 28 серпня 2019 року, позивачем порушено п. 48.1 ст. 48, п. 50.1 ст. 50, п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 із змінами та доповненнями, наказу Міністерства фінансів України від 19 жовтня 2018 року № 942, внесено зміни до форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 2015 року № 897, та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 95 990 грн., у зв`язку з чим частина суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, яку було завищено, підлягає виправленню платником податку у показниках податкової звітності з податку на прибуток.

Так, позивач вважає, що висновки перевіряючих в акті перевірки від 22.07.2019 № 468/26-15-14-02-05/39691520, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення № 2 форми «Р» та № 2 форми «П» є хибними та необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим товариство звернулось з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що висновки акта перевірки від 22.07.2019 № 468/26-15-14-02-05/39691520, на підставі якого були прийняті відповідачем оскаржувані податкові повідомлення-рішення є хибними та необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з нормами п. п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

У силу приписів п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що висновки про те, що позивачем завищено витрати по амортизації Малоцінних необоротних матеріальних активів (надалі по тексту МНМА) за 4-й квартал 2017 p., 2018 рік, 1-й квартал 2019 року зроблені перевіряючими на підставі наказу № 2/ОП про облікову політику підприємства за 2017 рік, Розділ III п. 1 та п. 4. Так, відповідно до наказу № 2/ОП від 30.12.2016 Розділу III. Принципи і методи відображення у бухгалтерському обліку окремих активів і господарських операцій:

- Основним засобом визнається актив, який використовується у виробничій діяльності, очікуваний термін його корисного використання (експлуатації), установлений більше року (або операційного циклу, якщо він більше року), а вартісна оцінка якого дорівнює сумі, що перевищує 6 000грн. Облік основних засобів вести на рахунку 10 «Основні засоби» з використанням субрахунків цього рахунку.

- Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» підприємством обрано прямолінійний метод нарахування амортизації основних засобів.

- Застосовувати при нарахуванні бухгалтерської і податкової амортизації основних засобів прямолінійний метод, строк корисного використання та ліквідаційну вартість, які зазначаються в наказі про введення в експлуатацію, амортизація починає розраховуватися за результатами наступного місяця в якому такий основний засіб введений в експлуатацію.

- Первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що веде до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта.

- Залишкова вартість основних засобів зменшується у зв`язку з частковою ліквідацією об`єкта основних засобів.

Пункт 4 Малоцінні та швидкозношувані активи. Матеріальні активи, що використовуються не більше одного року та первісна вартість яких становить не більше 6 000,00грн., вважаються малоцінними та швидкозношуваними предметами. Нарахування зносу на МШП здійснювати у розмірі 100 (сто) відсотків балансової вартості таких предметів при передачі їх зі складу в експлуатацію. Здійснювати обов`язкове ведення кількісного обліку таких предметів у розрізі матеріально відповідальних осіб до моменту їх повної ліквідації (списання з балансу). 4.3 Облік МШП вести на рахунку 22 «Малоцінні та швидкозношувані предмети».

На підставі цих двох пунктів наказу № 2/ОП від 30.12.2016 про облікову політику підприємства за 2017 рік (Розділ III п.2 та п.4) відповідач зробив висновки, що товариством позивача було необґрунтовано завищило витрати з нарахування амортизації (зносу) малоцінних необоротних матеріальних активів на загальну суму 4757135 грн., в тому числі по періодах: за 4-й квартал 2017- 685 548 грн.; 2018 р. - 3 502 417 грн.; за 1-й квартал 2019 - 569 170 грн., так як сума нарахованої підприємством амортизації МНМА за період, що перевірявся ( 4 кв.2017р.; 2018 p.; 1 кв. 2019 р.) повинна дорівнювати сумі МНМА, які надійшли на баланс та введені в експлуатацію в цьому періоді.

При цьому, наказ № 2/ОП «Про облікову політику на підприємстві» від 30.12.2016 був доповнений пунктом 1.1.1 відповідно до якого, до малоцінних необоротних матеріальних активів (МНМА) відносити актив, який використовується у виробничій діяльності, очікуваний термін його корисного використання (експлуатації), установлений більше року (або операційного циклу, якщо він більше року), а вартісна оцінка яких дорівнює сумі, що не перевищує 6000 грн. (Згідно пункту 5.2. П(С)БО 7 «Основні засоби»).

Застосовувати при нарахуванні бухгалтерської і податкової амортизації малоцінних необоротних матеріальних активів (МНМА) прямолінійний метод, строк корисного використання та ліквідаційна вартість, яких зазначається в наказі про введення в експлуатацію, амортизація починає розраховуватися за результатами наступного місяця в якому такий малоцінний необоротний матеріальний актив (МНМА) введений в експлуатацію.

Слід зазначити, що позивач за період діяльності з 2015 рік по 2017 рік включно нараховувало амортизацію МНМА прямолінійним методом і з 2018 року було змінено метод нарахування амортизації МНМА з прямолінійного методу на метод 100% зносу в першому місяці використання.

Так, облікова політика підприємства - це сукупність принципів, методів і процедур, які використовуються підприємством для: ведення бухгалтерського обліку і (складання та подання фінансової звітності.

Мета облікової політики - встановити найбільш оптимальний для підприємства варіант ведення обліку відповідно до П (С) БО.

Визначення поняття основного засобу в Облікової політиці підприємства повинно повністю виповідати вимогам ПСБО 7, де зазначено термін використання необоротного активу (ОЗ, МНМА) більше року.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» підприємством в 2015, 2016, 2017 роках обрано прямолінійним метод нарахування амортизації основних засобів.

Згідно стандарту 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 p. N 92 (далі - П(С)БО 7) Основні засоби - матеріальні активи, які підприємство/установа утримує з метою використання їх у процесі виробництва/діяльності або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально- культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік) 5. Для цілей бухгалтерського обліку основні засоби класифікуються за такими групами: Основні засоби: Інші необоротні матеріальні активи: 5.2. Інші необоротні матеріальні активи: Бібліотечні фонди. Малоцінні необоротні матеріальні активи. Тимчасові (нетитульні) споруди. Природні ресурси. Інвентарна тара. Предмети прокату.

5.2. 7. Інші необоротні матеріальні активи:

Тобто, згідно П(С)БО 7 поняття "Основні засоби" включає в себе, як основні засоби (вартістю понад 6000) так і МНМА вартістю менше 6000 грн.

Облік необоротних активів підприємства ведеться на рахунках обліку згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 № 291.

До основних засобів належать матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів і послуг, надання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби визначені в Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби». Рахунок 11 "Інші необоротні матеріальні активи" призначено для обліку та узагальнення інформації про наявність та рух інших необоротних матеріальних активів, які не відображені у складі об`єктів обліку на рахунку 10 "Основні засоби".

Активи підприємства поділяються на оборотні та необоротні. Згідно НП (С) БО-1. затвердженого наказом Мінфіну від 07.02.2013 № 73. Таким чином, всі матеріальні цінності, термін використання яких перевищує 365 календарних днів з моменту введення в експлуатацію, відносяться до необоротних активів. Ці активи, в свою чергу, діляться на основні засоби та малоцінні необоротні матеріальні активи (МНМА).

Тому, в Балансі (Звіт про фінансовий стан) МНМА враховуються в розділі 1. Необоротні активи, Код рядка Балансу 1011-1012.

Визначення поняття "Основні засоби, в тому числі і МНМА, рахунки їх обліку базуються тільки на методологічних принципах П(С)БО 7, та П(С)БО 1, оскільки це законодавчі документи і відповідно Облікова політика не має суперечити методологічним принципам Стандартів бухгалтерського обліку.

На підприємстві, на рахунку 11 "Інші необоротні матеріальні активи" фактично ведеться облік МНМА, тобто, які нижче 6000.

Відповідно до вимог П(С)БО 7«Основні засоби», П(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» МНМА які нижче 6000 - це теж основні засоби.

Судом першої інстанції було також досліджено та вказано на те, що відповідачу були надані регістри обліку, головна книга, накази про введення в експлуатацію малоцінних необоротних матеріальних активів із зазначенням методу амортизації, строку корисного використання та ліквідаційної вартості, які підтверджують наявність в обліку МНМА, ОЗ, та ведення обліку на бухгалтерських рахунках 10 "Основні засоби, та 11 "Інші необоротні матеріальні активи.

Однак, відповідач вказує в акті перевірки на те, що підприємство в 2017 році амортизувало МНМА в розмірі 100% посилаючись на Розділ III пункту 4. наказу № 2/ОП від 30.12.2016 про Облікову політику, в якому йде мова не про облік МНМА (малоцінних необоротних матеріальних активів).

Згідно наказу № 2/ОП від 30.12.2016, а саме, Розділ III п 4. Малоцінні та швидкозношувані предмети: Матеріальні активи, що використовуються не більше одного року та первісна вартість яких становить не більше 6 000,00грн., вважати малоцінними та швидкозношуваними предметами (МШП).

Нарахування зносу на МШП здійснювати у розмірі 100 (сто) відсотків балансової вартості таких предметів при передачі їх зі складу в експлуатацію. Здійснювати обов`язкове ведення кількісного обліку таких предметів у розрізі матеріально відповідальних осіб до моменту їх повної ліквідації ( списання з балансу).

Малоцінні та швидкозношувані предмети обліковуються згідно П(С)БО9 "Запаси" , затвердженим наказом Наказ Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 246.

Малоцінні та швидкозношувані предмети, що використовуються протягом не більше одного року або нормального операційного циклу, якщо він більше одного року; (абзац сьомий пункту 6 в редакції наказу Міністерства фінансів України від 14.12.2005 № 868)

Згідно з наданими до перевірки головними книгами встановлено, що товариство позивача здійснювало облік МНМА на рахунку 11 «Інші необоротні матеріальні активи».

Так, за період що підлягав перевірці, ТОВ «Оптторг-15» відображало наступні показники в головній книзі по рахунку 11 «Інші необоротні матеріальні активи» (Дт 11 Km 15): 4-й квартал 2017 - 339452,33 грн.: 2018 - 475583,83 грн.: 1 -й квартал 2019 - 832830,1 гривень, а тому, сума придбаних ТОВ «ОПТТОРГ-15» МНМА, по яких має бути нарахований знос в розмірі 100 відсотків, становить 1 647866,26 гривень.

Той факт, що МНМА амортизувалися в 2017 році не методом 100% зносу, а прямолінійним методом також підтверджено актом попередньої податкової перевірки ДФСУ, головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 17.01.2018 № 1387/04-36-14-21/39691520, яка проводилась за період з 15.03.2015 по 30.09.2017.

В бухгалтерському обліку амортизація нараховується із застосуванням методів передбачених Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92.

П(С)БО 7 та Методичними рекомендаціями з бухгалтерського обліку основних засобів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 p. № 561, визначено, що нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів.

Метод амортизації фіксується Обліковою політикою підприємства та згідно з п. 28 ПСБУ 7 обирається підприємством самостійно, отже згідно п.26 п. 27 ПСБУ 7:

«Амортизація об`єктів, зазначених у підпункті 5.2 «Інші необоротні матеріальні активи» пункту 5 Положення (стандарту) 7, нараховується за методами, що наведені в підпунктах 7/5 пункту 26 Положення (стандарту) 7. Амортизація малоцінних необоротних матеріальних активів і бібліотечних фондів може нараховуватися у першому місяці використання об`єкта в розмірі 50 відсотків його вартості, яка амортизується, та решта 50 відсотків вартості, яка амортизується, у місяці їх вилучення з активів (списання з балансу) внаслідок невідповідності критеріям визнання активом або в першому місяці використання об`єкта 100 відсотків його вартості.» (пункт 27 із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2002 p. № 989).

Метод амортизації об`єкта основних засобів переглядається у разі зміни очікуваного способу отримання економічної вигоди від його використання. Нарахування амортизації за новим методом починається з місяця, наступного за місяцем прийняття рішення про зміну методу амортизації. Сума нарахованої амортизації відображається збільшенням суми витрат і зносу основних засобів та інших необоротних матеріальних активів.

Необоротні активи (основні засоби та МНМА) купуються в одному періоді, а амортизуються в наступних періодах (якщо обрано прямолінійний метод нарахування амортизації).

У зв`язку з організацією мережі магазинів (110 магазинів) з 2015 р. по 31.03.2019 р., позивач закупив обладнання для магазинів. Купівля всіх необоротних активів підтверджена первинними документами, а саме: прибуткові накладні на ОС, МНМА; податкові накладні на ОС, МНМА; акти введення в експлуатацію ОС, МНМА. Разом з тим, судом встановлено, що щодо позивача здійснено попередню планову перевірку ДФС за період з 2015р. по 2017р. і згідно даних Балансів ТОВ «ОПТТОРГ-15», котрі були підтверджені Актом попередньої податкової перевірки ДФС, головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 17.01.2018 № 1387/04-36-14-21/39691520, яка проводилась за період з 15.03.15 по 30.09.2017.

Як вже зазначалось вище, у 2018, 2019 роках на підприємстві було змінено метод нарахування амортизації МНМА з прямолінійного методу на метод 100% зносу в першому місяці використання,

Згідно п. 28 ПСБУ 7 та згідно наказу № 3 від 02.01.2018 «Про облікову політику» п. 1.3.5.

Тож, наведене дає підстави для висновку про те, що у разі зміни методу амортизації з прямолінійного на метод нарахування 100 відсотків вартості в першому місяці, залишкова вартість такого об`єкта малоцінних необоротних матеріальних активів може бути амортизована у місяці, наступному за місяцем таких змін, а тому, на момент переходу в 2018 році на інший метод, амортизації залишилося не до амортизовано МНМА, які були придбані в 2015, 2016, 2017 роках в сумі 5980,0 тис. грн.

Підприємство позивача до 2018 року нараховувало амортизацію всіх ОЗ (в тому числі ОЗ та МНМА) тільки одним - прямолінійним методом, згідно наказу № 1/ОП від 15.03.2015, наказу № 2/ОП від 30.12.2016 наказу № 2/ОП/1 від 31.12.2016 «Про внесення змін в наказ № 2/ОП від 30 грудня 2016 року» якій діяв в 2017 р.

Тож, не можна не погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що підприємством позивача на законних підставах було віднесено до витрат по амортизації залишок не доамортизованої вартості МНМА, які раніше амортизувалися за прямолінійним методом з 15.03.2015-31.12.2017 р. (в 2018 році в сумі 3502,4 тис. грн., а в 2019р. 569,2 т. грн.,).

У частині висновків контролюючого органу про порушення п. п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, П(С)БО пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Кодексу, П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 із змінами і доповненнями, щодо того що товариство до складу «Фінансові витрати» рядок 2250 Звіту про фінансові результати, безпідставно віднесено витрати з відсотків за користування кредитними коштами, в результаті чого, підприємством було завищено витрати на загальну суму 413396 грн. в тому числі по періодам: 1 -й квартал 2019- 413 396 грн., слід зазначити, що при проведенні перевірки контролюючим органом встановлено укладення кредитного договору № 01/15-UA від 12.08.2015 між ТОВ «Оптторг-15» (позичальник) та компанією «Soldi Pulite Ltd.» (кредитор), згідно з яким, кредитор зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 2900000,00 Доларів США терміном повернення 31.12.2023 з відсотками за користування кредитом у розмірі 11% річних.

Відсотки за користування кредитом нараховуються самостійно позичальником щоквартально за календарне число днів по фактичному залишку за кожний день.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 08.02.2019 до кредитного договору № 01/15-UA від 12.08.2015, сторони дійшли згоди продовжити термін повернення кредиту та змінити нарахування відсотків в п.2.1. договору, виклавши його в новій редакції: «Кредитор зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 2900000,00 Доларів США терміном повернення 31.12.2058 з відсотками за користування кредитом у розмірі 11% річних по 31.01.2019 (включно), починаючи з 01.02.2019 - 3% річних».

Згідно повідомленням Головного управлінням Національного Банку України (лист вих. № 21-008/12454 від 26.08.2015), кредитний договір від 12.08.2015 № 01/15-UA. укладений ТОВ «Оптторг-15» з нерезидентом Company «SOLDI PULITE LTD» (Велика Британія) зареєстрований в Національному Банку України 26.08.2015 № 18637, процентна ставка визначена у договорі в розмірі 11% річних.

Факт того, що процента ставка за кредитним договором визначена у договорі в розмірі 11% річних і вона не змінювалась, підтверджується і листом обслуговуючого банку даного кредитного договору. Так, AT «Укрсоцбанк» своїм листом вих. № 04.12-11/67-01936 від 29.07.2019, підтверджує, що пунктом 2.1 кредитного договору від 12.08.2015 № 01/15-UA, передбачена плата за користування кредитом у розмірі 11% річних. Крім цього, додаткова угода № 1 від 08.02.2019 в обслуговуючий банк не надавалась та не реєструвалась в програмному комплексі Національного Банку України «Реєстр договорів з нерезидентами».

До того ж, додаткова угода № 1 від 08.02.2019 до кредитного договору від 12.08.2015 № 01/15-UA у зв`язку з підписанням її 08.02.2019 не уповноваженої на це особою зі сторони Company «SOLDI PULITE LTD», адже 08.02.2019 ОСОБА_1 , вже не був директором даної компанії, була розірвана та визнана недійсною шляхом укладення додаткової угоди № 2 від 08.02.2019 відповідно до п. п. 1.2 якої, сторони дійшли згоди розірвати та вважати недійсною додаткову угоду № 1 від 08 лютого 2019 року до кредитного договору № 01/15-UA від 12 серпня 2015 року з дати її укладення та узгоджено, що додаткова угода № 1 від 08 лютого 2019 року до кредитного договору № 01/15-UA від 12 серпня 2015 року з дати укладення даної додаткової угоди не встановлює жодних прав і обов`язків для сторін та не вносить змін до кредитного договору № 01/15-UA від 12 серпня 2015 року.

Тож, додаткова угода № 1 від 08.02.2019 вважається недійсною та процентна ставка визначена у кредитному договорі становить 11% річних, а не 3% річних, як зазначають перевіряючі податкового органу в акті перевірки, з огляду на що, товариство позивача нараховувало проценти за користування кредитом за ставкою у розмірі 11% річних, які діяли та діють на теперішній час, а тому, висновки перевірки, щодо порушення позивачем п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України, П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 із змінами і доповненнями, п 48.1 ст. 48, п. 50.1 ст. 50 Податкового Кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 19.10.2108 № 942 внесено зміни до форми податкової декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 89, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 034 692 грн., в тому числі по періодам: 4-й квартал 2017 - 227 395 грн.; 2018 м - 630 435 грн.; 1-й квартал 2019 - 176 862 грн. не знайшли свого підтвердження. У свою чергу, на спростування висновків суду першої інстанції в цій частині, апелянтом не було наведено достатніх обґрунтувань, як і не надано жодних документальних підтверджень позиції сторони відповідача.

Що стосується відомостей викладених у податковому повідомленні-рішенні № 2 форми «П» від 28 серпня 2019 року, за якими товариством порушено п. 48.1 ст. 48, п. 50.1 ст. 50, п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-Vl, П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 із змінами та доповненнями, наказу Міністерства фінансів України від 19 жовтня 2018 року №942 внесено зміни до форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 2015 року №897 та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 95990 грн. у зв`язку з чим, частина суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, яку було завищено, підлягає виправленню платником податку у показниках податкової звітності з податку на прибуток, слід врахувати наступне.

Згідно з нормами п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, у разі, якщо в майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 Кодексу) платник податків самостійно (в тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених у цій статті), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (в тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Отже, у разі, якщо виправлення помилок у фінансовій звітності впливає на фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) і як наслідок на показник об`єкта оподаткування податком на прибуток, то платник податків здійснює виправлення показників податкової декларації з податку на прибуток шляхом подачі або уточнюючого розрахунку, або в складі податкової декларації з податку на прибуток за відповідний податковий (звітний) період за чинною на день їх подачі формі.

З матеріалів справи слідує, що ТОВ «Оптторг-15» були подані уточнюючі декларації з податку на прибуток за 2017 рік.

24.05.2019 була надана в ДФС перша уточнююча декларація за 2017 рік. Причина уточнення - зміна доходу і фінансового результату, а також зменшення суми податку на прибуток до сплати за 2017 рік - 121 275 грн. (Таблиця 4).

У другій уточнюючої декларації за 2017 p., яку подано 29.05.2019 уточнення стосувалося тільки рядка 01 - дохід, а всі інші показники, що були вказані в декларації продубльовано з декларації від 24.05.2019, в тому числі і зменшення податку на прибуток - 121 275 грн.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає цілком обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У частині посилань апелянта про ненадання копій документів облікової політики підприємства, а також ненадання до перевірки наказу № 2/ОП/1 від 30.12.2016 «Про внесення змін в наказ № 2/ОП від 30.12.2016», який є невід`ємною частиною наказу № 2/ОП від 30.12.2016 не знайшли свого підтвердження, оскільки в акті перевірки контролюючий орган зазначає про те, що товариством надано накази про облікову політику на підприємстві. Крім того, вказаний наказ надавався позивачем до податкового органу разом із запереченнями на акт перевірки, згідно норм п. 44.6 ст. 44 ПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві.

Колегія суддів вважає, що у цілому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та, насамперед, стосуються намагання апелянта вдатись до переоцінки обставин, яким вже було надано правову оцінку та обґрунтування відповідача по яким, були правомірно відхилені судом першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2020 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 28.04.2021.