Справа № 818/1180/15
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 818/1180/15

адміністративне провадження № К/9901/14381/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 1 липня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №818/1180/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Слобожанської митниці Держмитслужби, Сумської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міндоходів №110-0 «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Сумської митниці ДФС з 6 березня 2015 року;

- стягнути із Сумської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 6 березня 2015 року до 30 квітня 2020 року в сумі: 610599 грн 27 коп. і до дати ухвалення судового рішення із розрахунку середньоденної плати в розмірі: 598,63 грн;

- зобов`язати Сумську митницю ДФС та Слобожанську митницю Держмитслужби (як правонаступника Сумської митниці ДФС) невідкладно поінформувати Міністерство юстиції України щодо відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади" та виключення таких відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади";

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 та наявність підстав для поновлення позивача на посаді першого заступника начальника Сумської митниці ДФС.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року залучено у якості співвідповідачів Державну митну службу України, Слобожанську митницю Держмитслужби, Сумську митницю ДФС.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 1 липня 2020 року, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2021 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Міндоходів №110-0 «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Сумської митниці ДФС з 6 березня 2015 року;

- стягнуто із Сумської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 6 березня 2015 року до 1 липня 2020 року в сумі: 634544 (шістсот тридцять чотири тисячі п`ятсот сорок чотири) грн 47 коп.;

- зобов`язано Сумську митницю ДФС невідкладно поінформувати Міністерство юстиції України щодо відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади" та виключення таких відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади".

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку у розмірі: 11972 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн 60 коп. за час вимушеного прогулу за один місяць.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року виправлено описку у четвертому абзаці резолютивної частини рішення Сумського окружного адміністративного суду від 1 липня 2020 року, а саме: замість "середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.03.2015 по 01.07.2020 в сумі 634544 (шістсот тридцять чотири тисячі п`ятсот сорок чотири) грн. 47 коп." зазначено - "середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.03.2015 по 01.07.2020 в сумі 623726 (шістсот двадцять три тисячі сімсот двадцять шість) грн. 83 коп.".

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Слобожанська митниця Держмитслужби звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 20 квітня 2021 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 1 липня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №818/1180/15 скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку та відсутнє посилання на відповідний пункт вказаної статті.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій із урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України. Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 1 липня 2020 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №818/1180/15.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 1 липня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №818/1180/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Слобожанської митниці Держмитслужби, Сумської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду