Справа № 420/8990/20
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/8990/20

Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 17 листопада 2020 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТС ЛОГІСТІК СВ» до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТТС ЛОГІСТІК СВ» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної податкової служби в Одеській області, Державній податковій службі України, а саме: визнання протиправними та скасування рішень про відповідність критеріям ризикованості платника податків № 70849 від 05 серпня 2020 року, № 78904 від 03 вересня 2020 року; зобов`язання виключити позивача з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості; визнання протиправними та скасування рішень про відмову у реєстрації податкових накладних від 13 серпня 2020 року: № 1835194/40351920, № 1835196/40351920, № 1835195/40351920; зобов`язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: від 25 липня 2020 року № 16 (датою подання - 06 серпня 2020 року), від 26 липня 2020 року № 18 (датою подання - 06 серпня 2020 року), від 26 липня 2020 року № 19 (датою подання - 06 серпня 2020 року).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як позивачем не надано всіх необхідних документів для прийняття рішень про реєстрацію його податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, зокрема, документів підтверджуючих перевезення спірного товару.

Внаслідок чого, апелянт вважає, що ним правомірно прийнято оскаржувані рішення про відмову у реєстрації відповідних податкових накладних.

Крім того, апелянт зазначає, що позивача правомірно віднесено до ризикованих платників податків на підставі наявної інформації щодо ризиковості здійснених платником податків своїх господарських операцій.

В свою чергу, товариством подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як податковим органом не доведено правомірності оскаржуваних рішень.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «ТТС ЛОГІСТІК СВ» на виконання договору поставки № Р20-046 від 24 липня 2020 року здійснено поставку товару (пшениця врожаю 2020 року) на адресу ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА», за наслідком чого оформлено податкові накладні від 25 липня 2020 року № 16, від 26 липня 2020 року № 18, від 26 липня 2020 року № 19, які 06 серпня 2020 року подано на реєстрацію в ЄРПН.

Проте, податковим органом зупинено реєстрацію отриманих податкових накладних з підстав відповідності позивача п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість (Додаток 1 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних), а тому запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію.

Тому, позивачем засобами телекомунікаційного зв`язку направлено повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо ПН/РК, реєстрацію яких зупинено, до якого додано пояснення та копії документів.

В свою чергу, рішеннями податкового органу від 13 серпня 2020 року № 1835194/40351920, № 1835196/40351920, № 1835195/40351920 відмовлено в реєстрації податкових накладних, так як товариством не надано достатньої кількості первинних документів, підтверджуючих реальність проведених операцій.

Крім того, ТОВ «ТТС ЛОГІСТІК СВ» внесено до переліку ризикових платників податків рішеннями № 70849 від 05 серпня 2020 року та № 78904 від 03 вересня 2020 року, так як податковим органом отримано податкову інформацію, що визначає ризиковість здійснення господарської операції товариством.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями про відмову у реєстрації податкових накладних та про визнання його ризиковим платником податків, товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як податковим органом не доведено правомірності оскаржуваних рішень, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 201.1. ст. 201 ПК України, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.2 ст. 201 ПК України, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

При цьому, згідно п. 10 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Пунктом 11 вказаного порядку встановлено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Між тим, згідно п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, які є додатком № 1 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у контролюючого органу наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Крім того, згідно п. 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин податковим органом зупинено реєстрацію складених товариством податкових накладних за наслідком здійснення ним своєї господарської діяльності з контрагентом ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА».

Між тим, з вищевикладених положень податкового законодавства вбачається, що складені платниками податків податкові накладні підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

При цьому, встановлений ПК України обов`язок з реєстрації податкових накладних носить імперативний характер та безумовно має виконуватись відповідними платниками податків.

В свою чергу, зупиняючи реєстрацію податкових накладних товариства податковим органом зазначено, що позивач відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника.

В свою чергу, з аналізу вищевикладених положень податкового законодавства вбачається, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної платник податків має право направити податковому органу письмові пояснення та копії документів, що на його думку підтверджують факт здійснення спірної господарської операції.

В даному випадку, при зупинці реєстрації податкової накладної товариства, останньому запропоновано надати додаткові пояснення та/або копії документів для прийняття рішень про реєстрацію його податкових накладних.

При цьому, податковим органом не зазначено повного переліку документів, які повинен надати позивач для здійснення реєстрації податкових накладних.

В свою чергу, товариством у встановлені строки, після зупинення реєстрації його накладних, подано до податкового органу відповідні документи, із зазначенням обставин продажу спірного товару.

Проте, за наслідком отримання відповідних документів, податковим органом прийнято оскаржувані рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, так як товариством не надано усіх документів щодо спірних операцій.

Між тим, надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням податкового органу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

При цьому, податковим органом в оскаржуваних рішеннях не зазначено з яких фактичних підстав ним зроблено висновок про ризиковість проведених операції, а також не зазначено обґрунтованих мотивів неприйняття наданих йому документів.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині, так як податковим органом не доведено правомірності оскаржуваних рішень, з чим погоджується колегія суддів.

В даному випадку, вищевикладений висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 29 листопада 2018 року (справа № 811/1669/17).

Між тим, щодо наданих позивачем документів для здійснення реєстрації його податкових накладних, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у процесі здійснення господарської діяльності ТОВ «ТТС ЛОГІСТІК СВ» (в особі продавця) укладено договір поставки № Р20-046 від 24 липня 2020 року з ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» (в особі покупця).

На виконання умов вказаного договору постачальник здійснив поставку партії товару (пшениці), що підтверджується видатковими накладними № 46 від 25 липня 2020 року, № 47 від 26 липня 2020 року, № 48 від 26 липня 2020 року та товарно-транспортними накладними.

При цьому, оплата за товар підтверджується платіжними дорученнями № 1301 від 28 липня 2020 року та № 1302 від 28 липня 2020 року.

За наслідком проведення операції товариством складено податкові накладні від 25 липня 2020 року № 16, від 26 липня 2020 року № 18, від 26 липня 2020 року № 19.

В свою чергу, враховуючи зібрані документи у матеріалах справи, колегія суддів вважає їх достатніми для здійснення реєстрації спірних податкових накладних, що виписані позивачем за наслідком поставлення товару.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у поданій податковим органом апеляційній скарзі жодним чином не оскаржується достовірність зібраних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції первинних документів.

В свою чергу, щодо вимог позивача про визнання протиправними та скасування рішень про відповідність ТОВ «ТТС ЛОГІСТІК СВ» критеріям ризикованості платника податків № 70849 від 05 серпня 2020 року та № 78904 від 03 вересня 2020 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням податкового органу колегія суддів вважає за необхідне повторно зазначити, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

В свою чергу, у якості юридичної підстави прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом владних повноважень зазначено посилання на п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків.

Тобто, колегія суддів вважає, що контролюючий орган мав податкову інформацію, яка стала відома йому у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

В свою чергу, податковим органом в оскаржуваному рішенні не зазначено з яких фактичних підстав ним зроблено висновок про ризиковість позивача, як платника податків, а також не зазначено яка саме інформація покладена в основу оскаржуваного рішення.

В даному випадку, відповідне поле про податкову інформацію, яке наявне в оскаржуваному рішенні, окрім загального посилання на наявність такої інформації, не заповнено суб`єктом владних повноважень, що свідчить про дефектність оскаржуваного рішення.

При цьому, всупереч покладеного на податковий орган обов`язку доводити правомірність своїх рішень, останнім не надано жодного доказу, що підтверджує його посилання на проведення позивачем ризикових операцій.

Більш того, як зазначено вище, з оскаржуваного рішення неможливо встановити у якому періоді позивачем проведено ризикові операції та які саме операції на переконання податкового органу є ризиковими, внаслідок чого колегія суддів не може встановити які саме операції визнано ризиковими в оскаржуваному рішенні.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині, так як податковим органом не доведено правомірності оскаржуваних рішень.

При цьому, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної податкової служби в Одеській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.