Справа № 1640/2744/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 р.Справа № 1640/2744/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника позивача Гамбарова І.І.

представника відповідача Яловець М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Госпрозрахункова житлово-експлуатаційна дільниця села Велика Круча" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2018, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, по справі № 1640/2744/18

за позовом Комунального підприємства "Госпрозрахункова житлово-експлуатаційна дільниця села Велика Круча"

до Управління Держпраці у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Госпрозрахункова житлово-експлуатаційна дільниця села Велика Круча" (надалі по тексту позивач, КП "ГЖЕД с. Велика Круча") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Полтавській області (надалі по тексту відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Полтавській області від 26.07.2018 № ПЛ1500/163/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року у задоволенні позову Комунального підприємства "Госпрозрахункова житлово- експлуатаційна дільниця села Велика Круча" відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 11 по 12 липня 2018 року інспектором праці Москаленко О.І. на підставі наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 09.07.2018 №111П /а.с. 78, т.1/ та направлення на перевірку від 10.07.2018 № 1171 /а.с. 75, т.1/ проведено інспекційне відвідування КП "ГЖЕД с. Велика Круча", що використовує найману працю, за результатами якої складено акт від 12.07.2018 № ПЛ1500/163/АВ /а.с. 80-96, т.1/.

Перевіркою в акті перевірки встановлено порушення, зокрема частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України щодо допуску працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Управлінням Держпраці у Полтавській області прийнято рішення від 16.07.2018 № ПЛ1500/163/АВ/П/ПТ/ІП/ТД щодо розгляду справи про накладення штрафу на КП "ГЖЕД с. Велика Круча" за порушення законодавства про працю відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України на 27.07.2018 /а.с. 97, т.1/.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу на КП "ГЖЕД с. Велика Круча" Управлінням Держпраці у Полтавській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 27.07.2018 № ПЛ1500/163/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою за порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 558450,00 грн /а.с. 100-101, т.1/.

Не погодившись з указаною постановою, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваної постанови.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно законно, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон України №877-V).

Статтею 1 Закону України №877-V визначено, що заходи державного контролю - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом, в т.ч. інспектувань.

Згідно положень ч. 4 ст. 2 Закону України №877-V, заходи контролю здійснюються, серед іншого, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимогстатті 1,статті 3,частин першої,четвертої,шостої - восьмої,абзацу другого частини десятої,частин тринадцятоїтачотирнадцятої статті 4,частин першої - четвертої статті 5,частини третьої статті 6,частин першої - четвертоїташостої статті 7,статей 9,10,19,20,21,частини третьої статті 22цього Закону.

Таким чином, з аналізу вказаних норм випливає, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у встановленому Законом№ 877 порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. При цьому, частиною 5 ст. 2 Закону № 877 наведено вичерпний перелік норм даного Закону, дотримання яких зобов`язані забезпечити територіальні органи Держпраці при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного суду викладеній у постанові від 22 березня 2018 року справа № 679/2073/18.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (далі Порядок № 295).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Конвенцією Міжнародної організації праці №81 від 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України №1985-IV (1985-15) від 08.09.2004 року передбачено такий захід державного нагляду (контролю), як інспекційне відвідування.

Відповідно до ст. 7 Закону України №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного контролю видає наказ, який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, здійснення планового або позапланового заходу інспекційного відвідування, як форма державного контролю за додержанням законодавства про працю, проводиться за наявності підстав для її проведення відповідно до наказу про проведення державного контролю додержання законодавства про працю.

Відповідно до наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 09.07.2018 року №111П посадовим особам Управління доручено проведення інспекційного відвідування Комунального підприємства "Госпрозрахункова житлово-експлуатаційна дільниця села Велика Круча" щодо відповідності вимогам законодавства про працю у зв`язку з надходженням листа Гребінківського об`єднаного управління ПФУ Полтавської області.

Пунктом 19 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складається акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Відповідно до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року /надалі - Порядок № 509/, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Пунктом 3 Порядку №509 встановлено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу /пункт 8 Порядку № 509/.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що у період з 11.07.2018 по 12.07.2018 інспектором праці управління Держпраці у Полтавській області було здійснено інспекційне відвідування Комунального підприємства "Госпрозрахункова житлово-експлуатаційна дільниця села Велика Круча".

За результатами проведеного інспекційного відвідування Комунального підприємства "Госпрозрахункова житлово-експлуатаційна дільниця села Велика Круча" Управлінням Держпраці у Полтавській області 12.07.2018 року складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ПЛ1500/163/АВ, яким зафіксовано порушення позивачем частини 3 статті 24 КзпП України.

У ході інспекційного відвідування відповідачем встановлено, що позивачем допущено до виконання робіт ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без оформлення трудового договору, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

На підставі акта інспекційного відвідування від 12.07.2018 року №ПЛ1500/163/АВ Управлінням Держпраці у Полтавській області 26.07.2018 року прийнято постанову № ПЛ/1500/163/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 558450,00 грн. на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Посилаючись на порушення позивачем частини 3 статті 24 КзпП України відповідач зазначив, що останній допустив до роботи працівників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без укладення трудового договору, за що передбачена відповідальність згідно абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Відповідно до частини 3 статті 24 КзпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З аналізу наведених норм слідує, що відповідальність згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України настає у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Досліджуючи питання фактичного допуску позивачем працівників до роботи без оформлення трудового договору колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (за текстом - КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За змістом ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Взаємовідносини фізичної особи і роботодавця можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 25 листопада 2019 року по справі №620/392/19.

З матеріалів справи слідує, що працівники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 працювали за цивільно-правовими договорами, укладеними з КП "ГЖЕД с. Велика Круча" починаючи з січня 2018 року. На підставі вказаних договорів були складені акти про прийняття виконаних робіт.

При укладанні цивільно-правових договорів з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , КП "ГЖЕД с. Велика Круча" видавалися накази про прийняття на роботу тимчасово за договором цивільно-правового характеру : ОСОБА_1 з 05.01.2018; ОСОБА_2 з 05.01.2018; ОСОБА_3 з 01.06.2018.

У пункті 1.1 цивільно-правових договорів, укладених з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , визначено, що виконавець зобов`язується надати замовнику послуги (виконувати роботи) в обсязі і на умовах передбачених даним договором забезпечення безперебійної роботи каналізаційної насосної станції, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати дані послуги (роботи).

Пунктом 4.1 цивільно-правових договорів обумовлено сплату за роботу у розмірі 1860 грн.

Конкретний обсяг робіт даними договорами не визначений.

Згідно наказу від 02.01.2018 №1/1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийнято на роботу тимчасово за договорами цивільно-правового характеру на посаду слюсаря сантехніка з 05.01.2018, оплата праці проводиться згідно з договором цивільно-правового характеру в розмірі 1860 грн.

Наказом від 30.05.2018 № 15 ОСОБА_3 прийнято на роботу тимчасово за договором цивільно-правового характеру на посаду слюсаря - сантехніка на неповний робочий день з 01.06.2018, оплата праці проводиться згідно з договором цивільно-правового характеру в розмірі 1860 грн.

Згідно актів виконаних робіт слюсар-сантехнік ОСОБА_2 та слюсар-сантехнік ОСОБА_1 провели роботи по забезпеченню стабільної безперебійної роботи насосної станції. При цьому акти не містять ні обсягу виконаних робіт, ні суму винагороди за виконану роботу.

З акту виконаних робіт від 27.04.2018 слідує, що слюсаром - сантехніком ОСОБА_2 проведено роботу по забезпеченню стабільної і безперебійної роботи насосної станції. З 01 по 25 квітня 2018 року ОСОБА_2 виконував роботу механіка КНС. Проводив очисні роботи зовнішньої каналізаційної системи. Підтримував у належному стані каналізаційні мережі. Залучався до робіт по санітарній очистці цвинтаря. При цьому акт не містить ні обсягу виконаних робіт, ні суму винагороди за виконану роботу.

Також, з наказу від 23.05.2018 № 14 слідує, що машиністу КНС ОСОБА_6 з 01.06.2018 надано основну щорічну відпустку на 24 к.д. Виконання обов`язків на період відпустки покладено на ОСОБА_2 за його згодою.

Також, з наказу від 26.03.2018 №5 слідує, що машиністу КНС ОСОБА_7 з 01.04.2018 року надано тарифну відпустку на 24 к.д. Виконання обов`язків на період відпустки покладено на ОСОБА_2 за його згодою.

Також, у пункті 1.1 цивільно-правового договору, укладеного з ОСОБА_3 , визначено, що виконавець зобов`язується надати замовнику послуги (виконувати роботи) в обсязі і на умовах передбачених даним договором забезпечення безперебійної роботи каналізаційної насосної станції, залучається до робіт з благоустрою території, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати дані послуги (роботи).

Згідно акту виконаних робіт від 30.06.2018 року слюсаром сантехніком ОСОБА_3 було проведено роботу по забезпеченню стабільної і безперебійної роботи насосної станції, зазначено, що останній проводив очисні роботи зовнішньої каналізаційної системи. Підтримував у належному стані каналізаційні мережі. Проводився обкіс території навколо каналізаційних лотків. Залучався до робіт по косінню трави на території сільської ради. При цьому акт не містить ні обсягу виконаних робіт, ні суму винагороди за виконану роботу.

З табелю обліку використання робочого часу за квітень 2018 року та графіку роботи за травень - червень 2018 року слідує, що громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вівся облік робочого часу.

Так, згідно з табелем обліку робочого часу за квітень 2018 року ОСОБА_1 відпрацював 76 годин, ОСОБА_2 - 152 години.

Як свідчить графік роботи за травень 2018 року, ОСОБА_2 відпрацював 84 години, ОСОБА_1 -168 годин.

У червні 2018 року згідно з графіком роботи ОСОБА_3 відпрацював 87 годин, ОСОБА_2 - 160 годин.

Згідно наказу від 30.05.2018 № 15, розірвано трудові відносини з ОСОБА_1 за згодою двох сторін з 31.05.2018 (пункт 1 статті 36 КЗпП України).

Також, при укладанні цивільно-правових договорів з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , КП "ГЖЕД с. Велика Круча" видавалися накази про прийняття на роботу тимчасово за договором цивільно-правового характеру: ОСОБА_5 з 01.06.2018; ОСОБА_4 з 01.06.2018.

Згідно з наказом від 31.05.2018 № 16 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було прийнято на роботу тимчасово за договором цивільно-правового характеру на посаду робітника з благоустрою на неповний робочий день з 01.06.2018. Оплата праці проводиться згідно з актом виконаних робіт.

У пункті 1.1 цивільно-правових договорів, укладених з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визначено, що виконавець зобов`язується надати замовнику послуги (виконувати роботи) в обсязі і на умовах передбачених даним договором виконувати роботи по благоустрою, санітарній очистці території Великокручанської сільської ради (вирубка кущів, спилювання дерев, косіння трави, здійснення поточного ремонту об`єктів, що знаходяться на балансі КП "ГЖЕД с. Велика Круча"), а замовник зобов`язується приймати та оплачувати дані послуги (роботи).

Пунктом 4.1 цивільно-правових договорів обумовлено, що винагорода за виконанні роботи (послуги) за цивільно-правовим договором проводяться згідно з актом виконаних робіт.

Згідно актів виконаних робіт від 30.06.2018 № № 11, 12 робітниками з благоустрою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було проведено роботу по благоустрою території сільської ради: косіння трави, прибирання гілля та трави, по улаштуванню дитячого іграшкового майданчика біля ДНЗ "Колосок", встановлення лавочок та столів біля дитсадка та клубу в с. Велика Круча. Винагорода за виконану роботу впродовж червня 2018 року склала 3723 грн. При цьому актами не визначено конкретний обсяг виконаних робіт.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були включені до графіку роботи на червень 2018 року.

З вищенаведеного слідує, що праця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мала довготривалий характер, майже півроку, при цьому конкретного обсягу виконуваних як ОСОБА_1 , ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 робіт цивільно-правовими договорами та актами, складеними на їх виконання, визначено не було.

Колегія суддів зазначає, що згідно наданих цивільно-правових договорів виконавці самостійно організовують виконання роботи, не підпадають під дію внутрішнього трудового розпорядку.

Проте, позивачем щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вівся облік робочого часу, а також ні цивільно-правовими договорами, укладеними з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ні актами складеними на їх виконання, не було передбачено конкретний обсяг виконаних робіт, що є умовою укладання цивільно-правових договорів.

Отже, колегія суддів зазначає, що зазначені вище угоди, укладені позивачем з фізичними особами не були спрямовані на кінцевий результат, що характеризує цивільно-правові (договірні) відносини, а були пов`язані із самим процесом праці, що є характерним для трудових функцій.

При цьому, колегія суддів зазначає, що дії позивача щодо надання трудовим договорам форми цивільно-правового договору перешкоджають реалізації правам фізичних осіб на працю, гарантованого Конституцією України та Кодексом законів про працю України, шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічно оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки тощо.

Враховуючи те, що ні цивільно-правовими договорами, ні актами складеними на їх виконання, не було передбачено конкретного обсягу робіт виконаних ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також те, що позивачем вівся облік робочого часу щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , то колегія суддів погоджується з доводами відповідача про визначення цивільних відносин між позивачем та вказаними особами як трудових.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на відсутність підстав для проведення інспекційного відвідування, оскільки матеріали справи не містять інформації, що була підставою для проведення перевірки, що призводить до помилковості висновків суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на таке.

Підпунктом 6 пункту 5 Порядку №295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться за інформацією, зокрема Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки");

- роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

З матеріалів справи слідує, що підставою для проведення інспекційного відвідування позивача є направлення Гребінківським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області на виконання спільного листа Державної фіскальної служби України, Державної служби України з питань праці та Пенсійного фонду України від 14.06.2016 щодо координації спільних дій по запобіганню "тіньової" зайнятості та виплати доходів без сплати належних сум податків, зборів, внесків до бюджету на адресу начальника Управління Держпраці у Полтавській області інформації щодо відомостей, згідно з якими на КП "ГЖЕД с. Велика Круча" працюють працівники за цивільно- правовими договорами (а.с.76-77 т.1).

Відповідно до наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 09.07.2018 року №111П посадовим особам Управління доручено проведення інспекційного відвідування Комунального підприємства "Госпрозрахункова житлово-експлуатаційна дільниця села Велика Круча" щодо відповідності вимогам законодавства про працю у зв`язку з надходженням листа Гребінківського об`єднаного управління ПФУ Полтавської області.

Отже, матеріали справи містять відомості про підстави проведення інспекційного відвідування позивача, а тому наведені доводи позивача є необгрунтованими.

Також, посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що позивачу не надавався на підписання акт інспекційного відвідування, що позбавило позивача права надати свої зауваження та у акті не зазначено місце проведення перевірки, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки акт інспекційного відвідування містить підпис керівника КП "ГЖЕД с. Велика Круча" Чийпеш О.І. про отримання примірнику вказаного акту та вказаний акт містить місцезнаходження скаржника с. Велика Круча, вул. Героїв Майдану, буд.109 (а.с.80-95).

Посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення відповідачем процедури розгляду справи про накладення штрафу через відсутність у матеріалах справи доказів повідомлення позивача про розгляд справи колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки матеріали справи містять лист від 16.07.2018 року, адресований позивачу, в якому останній повідомляється про розгляд справи 26.07.2018 року, а також рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення позивачу вказаного листа 20.07.2018 року (а.с.98-99).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Госпрозрахункова житлово-експлуатаційна дільниця села Велика Круча" залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 по справі № 1640/2744/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 29.04.2021 року