Справа № 200/1050/21-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 р. Справа№200/1050/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зеленова А.С.

за участю:

секретаря Гажитової О.Г.,

представника відповідача Лушер Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування п.2 наказу від 22 грудня 2020 року №1883-к, стягнення суми заробітної плати -

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2021 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу керівника Донецької обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року №1883-к, Про преміювання в частині виплати ОСОБА_1 премії за грудень 2020 року у меншому розмірі на 10 %;

- стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 ту суму заробітної плати, на яку вона була зменшена внаслідок зменшення на 10% розміру премії за грудень 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 20.08.2007 по 29.12.2020 вона працювала в органах прокуратури України на різних посадах.

4 грудня 2020 року була проведена оперативна нарада щодо неналежного нагляду за додержанням кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування, здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000019 від 06.02.2020, якою було вирішено клопотати перед керівником Донецької обласної прокуратури про зменшення ОСОБА_1 премії на 10 % за грудень 2020 року.

Пунктом 2 наказу керівника Донецької обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року №1883-к за несвоєчасне або неякісне виконання завдань, погіршення ефективності роботи, порушення трудової дисципліни, вирішено виплатити ОСОБА_1 премію за грудень 2020 року у розмірі 90 %.

Мотивування зменшення розміру премії позивачці були визначені в протоколі оперативної наради від 4 грудня 2020 року в якому зазначено, що нею порушено норми КПК України.

Відповідно до ст.36 КПК України прокурор має право доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурорам строк, давати вказівки щодо їх проведення. На виконання ст.36 КПК України нею було надано вказівки слідчому після призначення її процесуальним керівником по справі в серпні 2020 року. Також відповідно до вимог ст.37 КПК України передбачено покладення керівником органу прокуратури повноважень прокурора на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування. А отже нормами КПК України у разі неефективного здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування передбачена лише заміна прокурора і ніякої відповідальності у вигляді позбавлення премії прокурора не передбачено.

Також зазначає, що рішення про її заміну в даному кримінальному провадженню ані керівництвом Краматорської місцевої прокуратури, ані керівництвом Донецької обласної прокуратури не приймалось. А отже докази, щодо неефективного здійснення нею нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування не мають свого підтвердження.

З урахуванням наведеного, зазначає, що зменшення розміру її премії у грудні 2020 року, було здійснено без визначених законом підстав. Просить суд задовольнити позов.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання.

Відповідно до п. 6 Розділу І Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора України 09.08.2017 № 234 (далі - Положення) у разі несвоєчасного або неякісного виконання завдань, погіршення ефективності роботи і порушення трудової дисципліни премія виплачується в меншому розмірі, або не виплачується взагалі.

Згідно п. 3 Розділу II Положення у разі неналежного виконання працівниками службових обов`язків, що зумовлює невиплату премії або її виплату в меншому розмірі, перший заступник та заступники Генерального прокурора, керівники самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, Національної академії прокуратури України, а також голова Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, керівники місцевих прокуратур складають рапорти з обґрунтуванням підстав та відсотка, на який пропонується зменшити розмір премії.

Рапорт про невиплату премії або її виплату в меншому розмірі погоджується з відповідними заступниками Генерального прокурора, керівниками регіональних прокуратур, ректором Національної академії прокуратури України і до 18 числа кожного місяця передається до кадрового підрозділу.

Відповідний рапорт складено начальником відділу ювенальної юстиції Донецької обласної прокуратури ОСОБА_2 та погоджено заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Мотивовані пропозиції про невиплату премії або її виплату в меншому розмірі доводяться до відома працівників відповідної прокуратури, Національної академії прокуратури України, членів Комісії.

Так, за результатами розгляду пропозицій самостійного структурного підрозділу вирішено клопотати перед керівником обласної прокуратури про зменшення премії ОСОБА_1 на 10% за грудень 2020 року.

Керівником обласної прокуратури в урахуванням пропозицій структурних підрозділів видано наказ №1883-к від 22.12.2020, яким ОСОБА_1 за грудень 2020 року установлено виплатити премію у розмірі 90 %.

З протоколом оперативної наради від 04.12.2020 та витягом з наказу №1883-к від 22.12.2020 ОСОБА_1 ознайомлена.

Вказує на те, що преміювання працівників прокуратури є правом, а не обов`язком керівника. Розмір премії залежить від особистого вкладу працівника у загальні результати роботи, пропорційно відпрацьованому часу і виплачується у межах фонду преміювання.

Керівнику регіональної прокуратури надано право самостійно встановлювати премії підпорядкованим працівникам.

Наділивши державний орган дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

У зв`язку з цим, при вирішенні питання про належність чи неналежність виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків, керівник обласної прокуратури володів дискрецією, а відтак встановлення конкретного розміру (відсотку) премії останній є також дискреційним повноваженнями керівника прокуратури. Просить суд відмовити у задоволенні позову/а.с.33-37/.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що для невиплати їй, як працівнику місцевої прокуратури премії за грудень 2020 року, мають фактично існувати підстави, які визначені у п.7 та п.9 розділу І Положення і ці підстави мають бути у відповідності до пунктів 2-4 розділу II Положення, вказані у відповідному рапорті заступника керівника Донецької обласної прокуратури, які згідно з розподілом обов`язків відповідають за організацію бухгалтерських служб, у вигляді мотивованих пропозицій про невиплату позивачу премії.

В свою чергу, зі змісту рапорту заступника керівника Донецької обласної прокуратури вбачається, що в ньому відсутня жодна з підстав, яка б відповідала критерію для позбавлення її премії за грудень 2020 року у розумінні п.7, п.9 розділу І Положення, оскільки у грудні 2020 року позивача не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і у цей період відсутня дія іншого дисциплінарного стягнення, позивач не перебував у відпустці у т.ч. з тимчасової непрацездатності, позивача не було у цей період відсторонено від посади у порядку ст. 154- 158 КПК України та від виконання службових обов`язків у порядку Закону України «Про запобігання корупції», позивача не було звільнено з роботи у цей місяць.

Таким чином, не можна вважати мотивованими пропозиції про невиплату їй премії за грудень 2020 року, які наведені у зазначених рапортах.

Крім цього, зі змісту вказаного рапорту вбачається, що він не був складений у строки, визначені п.3 розділу II Положення, не був у ці строки доведений до відома позивача та складений заступником керівника, який за розподілом своїх обов`язків не відповідає за організацію бухгалтерської служби.

Отже, оскаржуваний наказ, у частині, що стосується прав на премію позивача, прийнятий з порушенням порядку, який визначений вказаним вище Положенням.

Враховуючи вищенаведене, оскаржуваний наказ, в частині, що стосується порушення права позивача на оплату праці у вигляді премії, як складової частини заробітної плати, гарантованого ст. 43 Конституції України та ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», прийнятий з порушенням ст. 19 Конституції України, та не відповідає критеріям, що визначені у ч. 2ст. 2 КАС України. Просить суд відхилити доводи відповідача, наведені у відзиві та задовольнити позов у повному обсязі/а.с.74-77/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі /а.с.24/.

24 лютого 2021 року на адресу суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження /а.с.27-28/.

Ухвалою суду від 1 березня 2021 року заяву Донецької обласної прокуратури про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 22 березня 2021 року /а.с.30/.

10 березня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками /а.с.33-57/.

22 березня 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 5 квітня 2021 року для надання додаткових документів, витребуваних судом.

22 березня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив /а.с.74-79/.

5 квітня 2021 року представником відповідача у судовому засіданні надані витребувані судом документи /а.с.82-91/.

5 квітня 2021 року ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 12 квітня 2021 року.

12 квітня 2021 року судом оголошено перерву у судовому розгляді до 21 квітня 2021 року

Позивач у судове засідання 21 квітня 2021 року не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. У судовому засіданні, що відбулось 12 квітня 2021 року надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав наведених у відзиві, надала суду аналогічні пояснення. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27 грудня 2011 року Краматорським МВ ГУМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 /а.с.13/.

З 20.08.2007 по 29.12.2020 позивач працювала в органах прокуратури України на різних посадах.

Пунктом 2 наказу керівника Донецької обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року №1883-к за несвоєчасне або неякісне виконання завдань, погіршення ефективності роботи, порушення трудової дисципліни вирішено виплатити ОСОБА_1 премію за грудень 2020 року у розмірі 90 %/а.с.19/.

Позивач, не погоджуючись із п.2 наказу керівника Донецької обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року №1883-к, звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 працювала у Краматорській місцевій прокуратурі Донецької області на посаді прокурора прокуратури.

За розподілом обов`язків позивач, серед іншого, займалася процесуальним керівництвом досудовим розслідування у кримінальних провадженнях.

Постановою Краматорської місцевої прокуратури від 04.08.2020 ОСОБА_1 була призначена старшим групи процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0000019 від 06.02.2020 за ч. 1 ст. 366 КК України щодо внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів про виконання робіт «капітальний ремонт частини приміщення будівлі ЗОШ №6» та безпідставне перерахування бюджетних коштів у сумі 305 891,80 грн./а.с.89/.

З лютого місяця 2020 року у вказаному провадженні не проведено жодної слідчої дії. Зокрема, не проведено огляду місця події з фахівцем з метою з`ясування обсягів, видів і якості фактично виконаних ремонтних робіт навчального закладу, проведення якого за минуванням майже року ймовірніше за все не надасть бажаного результату для отримання об`єктивного висновку експертів про спричинені збитки державі.

Після призначення ОСОБА_1 старшим групи процесуальних керівників стан розслідування майже не змінився, заходів до реального встановлення обставин справи нею не вжито, що підтверджується довідкою Донецької обласної прокуратури від 29 листопада 2021 року за к/п №0000019 від 06.02.2020 за ч. 1 ст. 366 КК України /а.с.40-41/.

У грудні 2020 року у Донецькій обласній прокуратурі відбулась оперативна нарада при заступнику керівника обласної прокуратури щодо стану досудового розслідування у кримінальних провадженнях.

За результатом наради за неналежний нагляд за додержанням кримінального процесуального законодавства під час проведення вказаного досудового розслідування прокурору Краматорської місцевої прокуратури ОСОБА_1 зменшено розмір премії за грудень 2020 року на 10%/а.с.43-46/.

Начальником відділу ювенальної юстиції Донецької обласної прокуратури Чекайловою Т.В. складено рапорт про зменшення ОСОБА_1 розміру премії на 10% та погоджено заступником керівника обласної прокуратури Ткачук В.О./а.с.42/

Пунктом 2 наказу керівника Донецької обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року №1883-к за несвоєчасне або неякісне виконання завдань, погіршення ефективності роботи, порушення трудової дисципліни вирішено виплатити ОСОБА_1 премію за грудень 2020 року у розмірі 90 %/а.с.19/.

Надаючи правову оцінку наказу Донецької обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року №1883-к, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України про прокуратуру, заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури визначено, що керівники органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці мають право здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання.

Підстави і порядок преміювання прокурорів визначаються Положенням про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженим наказом Генерального прокурора України №234 від 09.08.2017 (далі Положення №234).

Згідно п.2 розділу І Положення №234 преміювання працівників Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих прокуратур, Національної академії прокуратури України та членів Комісії здійснюється щомісяця пропорційно до відпрацьованого часу в межах фонду преміювання, затвердженого в кошторисах, та економії фонду оплати праці.

Пунктом 4 розділу І Положення №234 передбачено, що розмір премій визначається відповідно до об`єктивної оцінки роботи працівника, члена Комісії та їх особистого внеску в загальні результати роботи у відсотках до посадового окладу або місячної заробітної плати працівника (крім доплат за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та за виконання обов`язків тимчасово відсутнього керівника) і члена Комісії.

Відповідно до п. 6 розділу І Положення №234 у разі несвоєчасного або неякісного виконання завдань, погіршення ефективності роботи і порушення трудової дисципліни премія виплачується в меншому розмірі або не виплачується взагалі.

Оцінку неналежного виконання позивачкою своїх обов`язків по здійсненню процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000019 від 06.02.2020, надано у довідці від 29 листопада 2020 року.

Так, з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (06.02.2020), ніяких слідчих дій у кримінальному провадженні №0000019 не проведено, а саме: не проведено огляд місця події з фахівцем з метою з`ясування обсягів, видів і якості фактично виконаних, ремонтних робіт навчального закладу, проведення якого за минуванням майже року ймовірніше за все не надасть бажаного результату для отримання об`єктивного висновку експертів про спричиненні збитки державі. Прокурором та слідчим не вжито заходів щодо встановлення кола свідків або очевидців події, не встановлено та не опитано осіб, які безпосередньо робили ремонт, підписували документи, перераховували гроші, не призначено та не проведено почеркознавчу експертизу приналежності підписів в документах тощо. ОСОБА_1 , яка з моменту її призначення, надавши вказівки у порядку ст.36 КПК України, не проконтролювала їх належним чином, що свідчить про самоусунення від виконання покладених на неї обов`язків.

Зазначене також свідчить про неналежне ставлення як слідчого так і процесуального керівника до формування й аналізу доказової бази у вказаному кримінальному провадженні та недодержання ними вимог ст. ст. 2, 28 КПК України, п. 3 розділу IV Порядку організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України №51 від 28.03.2019, а також про порушення керівництвом місцевої прокуратури вимог п.п. 12 п.2 розділу IV зазначеного Порядку щодо вивчення ефективності досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні/а.с.40-41/.

Пунктом 3 розділу ІІ Положення №234 визначено, що у разі неналежного виконання працівниками, членами Комісії службових обов`язків, що зумовлює невиплату премії або її виплату в меншому розмірі, перший заступник та заступники Генерального прокурора, керівники самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, Національної академії прокуратури України, а також голова Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, керівники місцевих прокуратур складають рапорти з обґрунтуванням підстав та відсотка, на який пропонується зменшити розмір премії.

Рапорт про невиплату премії або її виплату в меншому розмірі погоджується з відповідними заступниками Генерального прокурора, керівниками регіональних прокуратур, ректором Національної академії прокуратури України і до 18 числа кожного місяця передається до кадрового підрозділу.

Мотивовані пропозиції про невиплату премії або її виплату в меншому розмірі доводяться до відома працівників відповідної прокуратури, Національної академії прокуратури України, членів Комісії.

Відповідний рапорт складено начальником відділу ювенальної юстиції Донецької обласної прокуратури ОСОБА_2 та погоджено заступником керівника обласної прокуратури Ткачук В.О.

Так, за результатами розгляду пропозицій самостійного структурного підрозділу вирішено поставити перед керівником обласної прокуратури питання про зменшення премії ОСОБА_1 на 10% за грудень 2020 року.

Відповідно до п. 4 розділу II Положення №234 на підставі цих пропозицій кадровими підрозділами, Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів готуються проекти відповідних наказів про виплату середньовизначеного розміру премії із зазначенням працівників, членів Комісії, яким премія виплачується в меншому розмірі чи не виплачується взагалі.

Згідно п. 5 розділу ІІ Положення №234 відповідні накази доводяться до відома працівників, членів Комісії, яким премія виплачується в меншому розмірі чи не виплачується взагалі.

Керівником обласної прокуратури, з урахуванням пропозицій структурних підрозділів, видано наказ №1883-к від 22.12.2020, яким ОСОБА_1 за грудень 2020 року установлено виплатити премію у розмірі 90 %.

З протоколом оперативної наради від 04.12.2020 ОСОБА_1 ознайомлена 24 грудня 2021 року про що свідчить її особистий підпис/а.с.82-85/.

В п.2 спірного наказу зазначено, що за несвоєчасне або неякісне виконання завдань, погіршення ефективності роботи, порушення трудової дисципліни, виплатити премію за грудень 2020 року ОСОБА_1 у розмірі 90%.

Щодо посилання позивача про не ознайомлення її з оскаржуваним наказом, суд зазначає наступне.

З наказу Донецької обласної прокуратури від 24 грудня 2020 року №1915-к вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Краматорської місцевої прокуратури Донецької області та органів прокуратури з 29 грудня 2020 року /а.с.39/.

Відповідно до листа Донецької обласної прокуратури за вих.№07-609вих-20 витяг з наказу про виплату премії за грудень 2020 року, що є предметом оскарження направлено до Краматорської міської прокуратури 31 грудня 2020 року /а.с.108/.

В даному випадку не ознайомлення позивачки із наказом про зменшення розміру її премії не може слугувати самостійною підставою для його скасування.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач була ознайомлена 24 грудня 2020 року із протоколом оперативної наради у заступника керівника Донецької обласної прокуратури від 4 грудня 2020 року, де йшла мова зменшення розміру премії прокурору Краматорської місцевої прокуратури ОСОБА_1 на 10%.

Додатково суд зазначає, що з наданого відповідачем розрахунку, 10% премії за грудень 2020 року становить 820,06грн, які не отримала позивачка поряд із отриманою заробітною платою у сумі 120 928,22грн за грудень 2020 року /а.с.100/.

Суд вважає, що недоотримана позивачкою премія 820,06грн(10%) є співмірною мірою впливу на прокурора у зв`язку із неякісним виконанням завдань по здійсненню процесуального керівництва.

Також суд не приймає посилання позивачки на положення ст.ст.36,37 КПК України, що у разі неефективного здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування передбачена лише заміна прокурора і ніякої відповідальності у вигляді позбавлення премії прокурора не передбачено, з огляду на наступне.

Кримінально-процесуальний кодекс України регулює діяльність органів досудового розслідування, слідчого, прокурора, судді і суду з розкриття злочинів, викриття й покарання винних та недопущення покарання невинних, а також система правовідносин, що виникають у перебігу цієї діяльності вказаних органів один з одним, а також з громадянами, посадовими особами, установами, підприємствами, громадськими об`єднаннями й трудовими колективами, які залучаються до сфери кримінально-процесуальної діяльності і не має ніякого відношення до визначення розміру премії чи відповідності позивача.

Питання щодо преміювання прокурорів регулюються ст.81 Закону України «Про прокуратуру» та Положенням про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженим наказом Генерального прокурора України №234 від 09.08.2017.

Також, суд не приймає доводи позивача щодо відсутності критерію для позбавлення її премії за грудень 2020 року, які відповідали п.7 та 9 Розділу І Положення №234, оскільки позивачу було лише зменшено розмір премії за грудень на 10%, а не позбавлено взагалі, як вона зазначає у відповіді на відзив, та застосовано п.6 розділу І Положення №234 у зв`язку із неналежним наглядом під час здійснення процесуального керівництва за досудовим розслідуванням.

Суд зазначає, що преміювання працівників прокуратури є правом, а не обов`язком керівника. Розмір премії залежить від особистого вкладу працівника у загальні результати роботи, пропорційно відпрацьованому часу і виплачується у межах фонду преміювання.

Відповідно до п. 2 Постанови №505 керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці надано право установлювати прокурорам премії.

Згідно з ч.3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону.

З огляду на що, керівнику регіональної прокуратури надано право самостійно встановлювати премії підпорядкованим працівникам.

Розглядаючи питання нарахування премії працівникам, слід виходити з того, що премії за своєю суттю є стимулюючими доплатами і виплачуються працівникам як заохочення з метою посилення мотивації працівників державних органів до високопрофесійної, результативної та високоякісної роботи.

Беручи до уваги наведене, можна дійти висновку, що розмір премії прокурорам напряму залежить від обсягу роботи, яку вони виконують на займаній посаді, та сумлінності (належності) їх виконання.

Водночас, поняття «неналежне виконання службових обов`язків» є оціночним. У такому випадку особа хоча й вчиняє певні дії, але не так або не втому обсязі, як того вимагають інтереси служби.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, діяльність органів прокуратури обумовлюється наявністю у них дискреційних повноважень та виключної компетенції уповноважених осіб.

Дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевою самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акту.

Під дискреційними повноваженнями суд розуміє сукупність прав та обов`язків, закріплених у встановленому законодавством порядку за прокуратурою, які вона застосовує на власний розсуд.

Наділивши державний орган дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

У зв`язку з цим, при вирішенні питання про належність чи неналежність виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків керівник обласної прокуратури володів дискрецією, а відтак встановлення конкретного розміру (відсотку) премії останній є також дискреційним повноваженнями керівника прокуратури.

Враховуючи, наведене суд дійшов висновку про правомірність п. 2 наказу керівника Донецької обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року №1883-к «Про преміювання» в частині виплати ОСОБА_1 премії за грудень 2020 року у меншому розмірі на 10 %, з огляду на що позов ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування п. 2 наказу керівника Донецької обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року №1883-к «Про преміювання» в частині виплати ОСОБА_1 премії за грудень 2020 року у меншому розмірі на 10 % та стягнення з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 тієї суми заробітної плати, на яку вона була зменшена внаслідок зменшення на 10% розміру премії за грудень 2020 року, задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись Конституцією України, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування п. 2 наказу керівника Донецької обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року №1883-к «Про преміювання» в частині виплати ОСОБА_1 премії за грудень 2020 року у меншому розмірі на 10 % та стягнення з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 тієї суми заробітної плати, на яку вона була зменшена внаслідок зменшення на 10% розміру премії за грудень 2020 року, відмовити повністю.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 21квітня 2021 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов