Справа № 240/2760/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження строку залишення позовної заяви без руху

29 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/2760/21

категорія 112010203

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо порядку обчислення, нарахування та виплати пенсії відповідно до вимог чинного законодавства України;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити їй додаткову пенсію за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року (постанова №2-а-9240/11), ст. 39, 51.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства при зверненні з даним позовом до суду, суддею було встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам КАС України.

У зв`язку з цим, ухвалою судді від 24 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду:

- оновленого адміністративного позову у двох екземплярах з приведенням його у відповідність до норм КАС України, зазначивши зміст позовних вимог до вказаного відповідача; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (щодо конкретного відповідача, або заяви в порядку статті 383 КАС України у разі, якщо позивач оскаржує рішення, дії чи бездіяльності, вчинені суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду);

- власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, або обґрунтоване клопотання про звільнення від сплати судового збору.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, ОСОБА_1 надіслала до суду заяву (вх.№19642/21 від 16.04.2021), в якій вказала, що вона є пенсіонеркою та через скрутне матеріальне становище позбавлена можливості сплатити судовий збір. Крім того зазначила, що в матеріалах справи наявна її заява про звільнення від сплати судового збору, а також акт депутата, який підтверджує що вона відноситься до категорії малозабезпечених.

Розглянувши вказану заяву ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 8 ст. 160 КАС України встановлено, що якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначено Законом України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір".

Статтями 1, 2 Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" №28249/95).

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зі змісту викладених норм випливає, що у випадку наявності однієї із альтернативних умов, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та враховуючи майновий стан сторони, суд має право звільнити позивача від сплати судового збору.

Суд відмічає, що умовою для звільнення від сплати судового збору є незадовільний майновий стан позивача.

Водночас, звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подається до суду, або окремим документом.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною 1 статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або ускладнення у здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 72-77 КАС України покладаються на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Зі змісту ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що при вирішені питання про звільнення від сплати судового збору визначальним є майновий стан особи, а саме її дохід за календарний рік, що передує року звернення до суду з позовною заявою.

Разом з тим, ОСОБА_1 до заяви про звільнення від сплати судового збору долучила складений депутатом Коцюбинської селищної ради Лизуном І.М. акт від 02.02.2021 перевірки її житлових умов ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У вказаному акті комісією був зроблений висновок, що: " ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою без реєстрації, має низький рівень достатку, нзадовільний стан, відноситься до категорії малозабезпечених».

Суд зазначає, що вказаний акт перевірки житлових умов не є документом, який містить інформацію про дохід ОСОБА_1 за 2020 календарний рік (рік, що передує року звернення до суду), як це передбачено Законом України "Про судовий збір".

Жодних інших документів, якій б підтверджували її скрутне матеріальне становище, ОСОБА_1 до суду не надала.

Враховуючи вищевикладене та з метою встановлення майнового стану позивача для вирішення питання про звільнення її від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати ОСОБА_1 надати до суду довідку про розмір отриманої нею за 2020 календарний рік пенсії, видану органом Пенсійного фонду України, та відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених їй 2020 календарному році доходів.

Крім того, суд звертає увагу ОСОБА_1 , що ухвалою від 24 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без руху її було зобов`язано надати до суду оновлений адміністративний позов з приведенням його у відповідність до норм КАС України.

Однак, вказані вимоги ухвали від 24 лютого 2021 року нею виконані не були, оновлений адміністративний позов до суду не наданий.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

За загальним правилом, під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем, із визначених у частині 1 статті 5 КАС України, способи захисту своїх порушених прав, свобод чи інтересів. Позовні вимоги повинні формулюватися позивачем максимально чітко і зрозуміло.

Однак з прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 не можливо встановити, які саме вчинені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправні дії, нею оскаржуються.

Незрозумілою є також і позовна вимога про: "зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити додаткову пенсію за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року (постанова №2-а-9240/11), ст. 39, 51".

Право осіб, віднесених до категорій 2, 3, 4, на отримання додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, визначено статтею 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Натомість стаття 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" регулює питання виплати підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення.

Водночас, позивач заявляючи позовну вимогу про зобов`язання виплати їй за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року додаткову пенсію посилається одночасно на статтю 39 та на статтю 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відтак, для суду є не зрозумілим, чи заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги стосуються лише виплати їй додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбаченої статтю 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", чи нею одночасно пред`являються позовні вимоги щодо виплати їй додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбаченої статтю 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та щодо виплати їй підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, передбаченого статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно уточнити заявлені нею позовні вимоги

Відповідно до частин 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_1 строк залишення позовної заяви без руху, встановлений ухвалою від 24 лютого 2021 року.

Недоліки позовної заяви можуть бути усуненні позивачем шляхом надання до суду:

- довідки про розмір отриманої ОСОБА_1 пенсії за 2020 календарний рік, виданої органом Пенсійного фонду України;

- відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених ОСОБА_1 в 2020 календарному році доходів, виданих органом Державної податкової служби України;

- належним чином оформленої позовної заяви (в 2-х екземплярах) із уточненими заявленими позовними вимогами, сформульованими чітко і зрозуміло.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Продовжити строк залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 , встановлений ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.02.2021.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Е.Черняхович