Справа № 420/11273/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глуханчука О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №7-1 від 31 липня 2020 року та рішення Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 10 від 06 серпня 2020 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до підпункту 2 пункту 2 статті 114 та пункту 5 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування № 1058-ІУ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 09 листопада 2018 року органом 5129, РНОКПП НОМЕР_2 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 15 липня 2020 року;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840, 80 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він - ОСОБА_1 15 липня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. б) ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як вказує позивач, разом із заявою ним подано наступні документи: паспорт, реєстраційний номер, трудову книжку, диплом, військовий квиток, архівну довідку про стаж № 96/05-23 від 28 січня 2020 року, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23 січня 2020 року про державну реєстрацію припинення з 09 липня 2008 року ВАТ «Сграда», довідку територіального архівного відділу галузевого державного архіву МО України від 06 лютого 2020 року № Г-118/158 про заробітну плату та період роботи з 01.10.1984 року по 02.09.1991 року на посаді майстра в/ч НОМЕР_3 , архівні довідки про заробітну плату № 1041/с від 24.04.2020 року, №1228/с від 17.06.2020 року, № 97/05-23 від 28.01.2020 року, архівну довідку № 879/05-23 від 17.06.2020 року.

Проте, відповідач, прийнявши рішення № 10 від 06 серпня 2020 року, відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю відомостей про проведення атестації робочих місць на посаді майстра у періоди роботи з 22.08.1992 року по 09.12.1992 року та не відповідності назви посади позивача у період роботи з 10.12.1992 року по 08.01.1998 року (посада старшого виконавця робіт) вимогам Списків №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Позивачу відмовлено у підтвердженні періоду роботи на посаді майстра в/ч №52728 з 01.10.1984 року по 02.09.1991 року відповідно до Списку №2, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, розділ XXIX - Будівництво будівель і споруд; промислових, енергетичних, гідротехнічних, шляхово-мостових, транспорту та зв`язку, жилих і культурно-побутових, а також наземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій, оскільки відсутня інформація про ліквідацію військової частини та відсутні відомості про зайнятість у новому будівництві.

Натомість, позивач в обґрунтування протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №10 від 06 серпня 2020 року щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зазначив, що відповідно до записів трудової книжки в період з 01 жовтня 1984 року по 02 вересня 1991 року він працював майстром військової частини НОМЕР_3 . Той факт, що ОСОБА_1 працював майстром в/ч НОМЕР_3 на будівництві всіх об`єктів нових будівель та споруд з повними робочими днями в період з 01 жовтня 1984 року по 02 вересня 1992 року можуть підтвердити свідки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вважаючи, що при зверненні із заявою про призначення пенсії позивач мав право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає порушеним своє право на пенсію, гарантоване ст. 46 Конституції України.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, відповідно ч. 5 ст. 262 КАС України.

04 грудня 2020 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15.07.2020 року звернувся до Головного управління з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами). Рішенням № 10 від 06.08.2020 року Головним управлінням відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності відомостей про проведення атестації робочих місць на посаді майстра у період роботи з 22.08.1992 року по 09.12.1992 року та не відповідності назви посади позивача у період роботи з 10.12.1992 року по 08.01.1998 року (посада старшого виконавця робіт) вимогам Списків №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких право на пенсію за віком на пільгових умовах. Відмовлено також у підтвердженні періоду роботи на посаді майстра в/ч №52728 з 01.10.1984 року по 02.09.1991 року відповідно до Списку №2, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, розділ XXIX «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, шляхово-мостових, транспорту та зв`язку, жилих і культурно-побутових, а також наземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій», оскільки відсутня інформація про ліквідацію військової частини та відсутні відомості про зайнятість у новому будівництві.

Відповідач зазначив, що за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право особи на призначення пенсії на пільгових умовах, орган Пенсійного фонду приймає уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, а у разі відсутності правонаступника періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується в окремому порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Відповідно до XXVII «Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація і ремонт будівель, споруд та інших об`єктів» Списку №2 виробництв, робіт професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, правом на призначення пенсії пільгових умовах користуються майстри.

Однак, як вважає відповідач, одних записів трудової книжки для віднесення періодів роботи Позивача в спірних періодах саме до таких, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах недостатньо. Пільгова довідка за даний період відсутня, тому відсутні підстави зараховувати позивачу до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи в ВАТ «Сграда» та у Болградському СМУ-16 на посадах майстра та старшого виконавця робіт. Іншими документами періоди роботи, наведені у позовній заяві не можливо підтвердити характер роботи у важких умовах / праці, саме на посаді майстра, тому, зарахувати їх до пільгового стажу не має законних підстав.

Також відповідач посилався на те, що свідки не можуть підтвердити наявність у позивача пільгового стажу, оскільки вони не є спеціалістами з кадрових чи адміністративних питань та не мають змоги оцінити характер зайнятості Позивача з точки зору трудового права.

За таких обставин відповідач вважає, що у його діях щодо відмови позивачу у призначенні пенсії не було протиправності, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, клопотання та додаткові докази не надходили.

Ухвалою суду від 05 січня 2021 року розгляд адміністративної справи № 420/11273/20 призначено проводити за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та проведення підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено шістдесятидений строк проведення підготовчого провадження у справі №420/11273/20 на тридцять днів.

Ухвалою від 16 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні, призначеному на 13 квітня 2021 року, позивач брав участь в режимі відеоконференції з Болградського районного суду Одеської області (68702, Одеська область, м.Болград, вул. 25 Серпня, 192).

Також у судовому засіданні 13 квітня 2021 року судом було допитано у якості свідків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які прибули до Болградського районного суду Одеської області (68702, Одеська область, м.Болград, вул. 25 Серпня, 192).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно.

Проте, від представника відповідача 13 квітня 2021 року через канцелярію надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні 13 квітня 2021 року позивач свій позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з викладених у позові та поясненнях підстав.

Після надання пояснень у вступному слові та допиту судом свідків позивач заявив клопотання стосовно подальшого розгляду справи та дослідження письмових доказів в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто в порядку письмового провадження 28 квітня 2021 року за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15 липня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с. 19).

Разом із заявою позивачем подано: паспорт, ідентифікаційний номер, трудову книжку, диплом, військовий квиток, архівну довідку про стаж № 96/05-23 від 28 січня 2020 року, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23 січня 2020 року про державну реєстрацію припинення з 09 липня 2008 року ВАТ «Сграда», довідку територіального архівного відділу галузевого державного архіву МО України від 06 лютого 2020 року № Г-118/158 про заробітну плату та період роботи 0 01.10.1984 року по 02.09.1991 року на посаді майстра в/ч 52728, архівні довідки про заробітну плату № 1041/с від 24.04.2020 року, №1228/с від 17.06.2020 року, № 97/05-23 від 28.01.2020 року, архівну довідку № 879/05-23 від 17.06.2020 року.

31 липня 2020 року Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатами розгляду поданої позивачем заяви, прийнято рішення (протокол № 7-1), яким підтверджено ОСОБА_1 період роботи з 03.09.1991 року по 21.08.1992 року на посаді майстра ВАТ «Сграда» відповідно до Списку №2 виробництв, цехів, професії і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, розділ ХХVII - «Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація і ремонт будівель, споруд та інших об`єктів».

Водночас, відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 22.08.1992 року по 09.12.1992 року на посаді майстра та з 10.12.1992 року по 08.01.1998 року на посаді старшого виконавця робіт у зв`язку з відсутністю відомостей про проведення атестації робочих місць по цим посадам, та посада старшого майстра Списком не передбачена.

Також відмовлено у підтвердженні періоду роботи на посаді майстра в/ч №52728 з 01.10.1984 року по 02.09.1991 року відповідно до Списку №2, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, розділ XXIX «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, шляхово-мостових, транспорту та зв`язку, жилих і культурно-побутових, а також наземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій», оскільки відсутня інформація про ліквідацію військової частини та відсутні відомості про зайнятість у новому будівництві (а.с. 21).

Рішенням Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 10 від 06 серпня 2020 року, ОСОБА_1 підтверджено період роботи з 03.09.1991 року по 21.08.1992 року на посаді майстра ВАТ «Сграда» відповідно до Списку №2 виробництв, цехів, професії і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03. 1994 року №162, розділ ХХVII - «Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація і ремонт будівль, споруд та інших об`єктів» (а.с. 25).

З урахуванням викладеного позивачу повідомлено, що його пільговий стаж складає 11 місяців, що не надає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Не погоджуючись із вказаним рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач оскаржує незарахування відповідачем у пільговий стаж, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періодів роботи з 22.08.1992 року по 09.12.1992 року на посаді майстра та з 10.12.1992 року по 08.01.1998 року на посаді старшого виконавця робіт СМУ-16, та з 01.10.1984 року по 02.09.1991 року на посаді майстра в/ч № НОМЕР_3 відповідно до Списку №2.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до статті 24 Закон №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Так, відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-XII (в редакції чинній на дату звернення позивача із заявою про призначення пільгової пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок.

Як установлено судом, після досягнення 55 років позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до відповідача щодо призначення йому пенсії за віком за наявності пільгового стажу.

Згідно позиції відповідача, у позивача відсутній необхідний пільговий стаж не менше 12 років 6 місяців на роботах за Списком № 2, як того вимагає пункт "б" частини першої статті 13 Закону №1788-XII.

До пільгового стажу позивача не зараховані періоди з роботи:

з 22.08.1992 року по 09.12.1992 року на посаді майстра СМУ-16, у зв`язку з відсутністю відомостей про проведення атестації робочих місць по цим посадам;

з 10.12.1992 року по 08.01.1998 року на посаді старшого виконавця робіт СМУ-16, у зв`язку з відсутністю відомостей про проведення атестації робочих місць по цим посадам, та посада старшого майстра Списком не передбачена;

з 01.10.1984 року по 02.09.1991 року на посаді майстра в/ч №52728 відповідно до Списку №2, оскільки відсутня інформація про ліквідацію військової частини та відсутні відомості про зайнятість у новому будівництві.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 вищевказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок № 338), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (пункт 3 Порядку № 338).

Згідно з п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (далі - Порядок № 637).

Згідно п. 23 та п.24 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_4 (а.с. 24-25), дата заповнення 31 серпня 1982 року, професія: технік-будівельник, виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спірні періоди наявні такі записи:

Військова частина НОМЕР_3 :

21.09.1984 - прийнятий на роботу "плотником-бетонщиком 4 розряду";

01.10.1984 переведений майстром;

09.12.1987 присвоєна кваліфікація майстра 2 класа;

02.09.1991 звільнений по переведенню до Болградського СМУ-16;

Болградське СМУ-16:

03.09.1991 прийнятий по переведенню з ВЧ НОМЕР_3 на посаду майстра;

10.12.1992 назначений старшим прорабом;

08.06.1994 «Строительно-монтажное управление №16 переименовано в государственное предприятие Строительно-монтаженое управление №16»;

11.07.1995 «государственное предприятие Строительно-монтажное управление №16» преобразовано в открытое акционерное общество «Сграда»;

08.01.1998 звільнений за власним бажанням.

Отже, записами у трудовій книжці позивача підтверджується, що позивач, з 01 жовтня 1984 року по 02 вересня 1991 року працював на посаді майстра в/ч НОМЕР_3 . У період з 03 вересня 1991 року по 10 грудня 1992 року - на посаді майстра Болградського БМУ-16, яке 08 червня 1994 року перейменовано в Державне підприємство будівельне-монтажне управління №16, а з 10 грудня 1992 року по 08 січня 1998 року - старшим виконавцем робіт (прорабом) Болградського БМУ-16, яке 08 червня 1994 року перейменовано в Державне підприємство будівельне-монтажне управління №16.

На підтвердження вказаного стажу роботи позивачем надано до управління ПФУ та до суду також наступні письмові докази:

архівну довідку про стаж № 97/05-23 від 28 січня 2020 року, про те, що згідно відомостей нарахування з/п по ВАТ «Сграда», Болградського ХРУ та БМУ-16 за 1991-1997 рр., ОСОБА_1 дійсно працював у ВАТ «Сграда», Болградському ХРУ, Болградському БМУ-16, де у період з 1991-1997 отримував заробітну плату (а.с. 37);

архівну довідку про стаж № 96/05-23 від 28 січня 2020 року, про те, що згідно книг наказів по ВАТ «Сграда», Болградського ХРУ, Болградського БМУ-16 за 1991-1997-1998 рр., ОСОБА_1 дійсно працював у ВАТ «Сграда», Болградському ХРУ, Болградському БМУ-16, з 03.09.1991-08.01.1998 (а.с. 38);

витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23 січня 2020 року про державну реєстрацію припинення з 09 липня 2008 року ВАТ «Сграда» (а.с. 39-41);

довідку територіального архівного відділу галузевого державного архіву МО України від 06 лютого 2020 року № Г-118/158 про заробітну плату та період роботи з вересня 1984 по грудень 1991 (а.с. 46).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У судовому засіданні 13 квітня 2021 року судом було допитано у якості свідків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який згідно даних трудової книжки у період з 08.10.1985 по 22.12.1992 рр. працював плотником у Військовій частині НОМЕР_3 , а з 26.12.1992 по 30.09.1996 рр. в СМУ-16 (а.с. 26-27).

Також судом було допитано свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно даних трудової книжки у період з 19.01.1982 по 19.04.1993 рр. працював на будівництві у Військовій частині НОМЕР_3 , а з 20.04.1993 по 17.03.1997 в СМУ-16 (а.с. 33-36).

Як повідомлено свідками, вони з позивачем одночасно працювали на будівництві у Військовій частині НОМЕР_3 та в СМУ-16. Позивач працював майстром.

Відповідно до п. 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Що стосується посилань відповідача на відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць.

Відповідно до пунктів 4, 4.1 Порядку застосування Списків, згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року за № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Порядок проведення атестації робочих місць набув чинності з 21.08.1992 року.

Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно пунктів 1, 2, 4-6, 8-11 Порядку проведення атестації робочих місць, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

До проведення атестації можуть залучатися, зокрема, територіальні органи Держпраці (у тексті Порядку слова "Державної експертизи умов праці" і "Мінпраці" замінено відповідно словами "Держпраці" і "Мінсоцполітики" згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2016 року № 741).

Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Проте, розуміючи положення пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII - "за результатами атестації робочих місць" як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а.

У відповідності до п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

За приписами п. 10 цього ж Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Постанова № 637).

При цьому, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

Зокрема Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 20.07.1993 № 58 зазначено, що у графі 3 розділу «Відомості про роботу» трудової книжки робиться запис, що підтверджує право на пенсію, на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць (має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення). Показники, зазначені у цих Списках, обов`язково повинні бути підтверджені в карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватися в дужках.

Відповідно до пункту 20 Постанови № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Крім того, посада майстра будівельних і монтажних робіт передбачена Списком № 2 розділ XXVII, позиція 27 б, код КП 1223.2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових / мовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року за № 36, так само як і посада старшого виконавця робіт.

На підтвердження наявності підстав для отримання пільгової пенсії, позивачем, надано вищезазначені документи, з яких вбачається, що позивач, працюючи по трудовій книжці на посадах майстра будівельних і монтажних робіт та старшого виконавця робіт, має право на отримання пільгової пенсії.

Так, судом встановлено, що в трудовій книжці зазначено, що у період з 03 вересня 1991 року по 10 грудня 1992 року ОСОБА_1 , працював на посаді майстра Болградського БМУ -16, яке 08 червня 1994 року перейменовано в Державне підприємство будівельне-монтажне управління №16, а з 10 грудня 1992 року по 08 січня 1998 року - старшим виконавцем робіт (прораб) Болградського БМУ-16, яке 08 червня 1994 року перейменовано в Державне підприємство будівельне-монтажне управління №16. В цей період позивач, не працював на посаді старшого майстра, тому посилання відповідача в рішенні про відмову призначення пенсії на пільгових умовах на те, що посада старшого майстра Списком не передбачена, є необґрунтованою та протиречить фактичним обставинам та вимогам закону.

Відповідач, невраховуючи період з 22 серпня 1992 року по 09 грудня 1992 року, та з 10 грудня 1992 року по 08 січня 1998 року, зазначив, що не передбачена посада старшого майстра.

Так, в Загальносоюзному класифікаторі професій, посад та тарифних розрядів затвердженому Постановою Держстандарту СРСР від 27.08.1986 № 016, а також в Класифікаторі професій» ДК 003:2010 в розділі «Основні положення» та додатку В і примітках 1, 2 зазначено, що від назв призначених професій (професійних назв робіт, посад), додаванням похідних слів (провідний, головний, молодший, змінний, гірничий, третій та ін.) наведених в додатку В.

У Кваліфікаційному довіднику посад керівників, спеціалістів і службовців», затвердженому Постановою Держкомпраці СРСР і ВЦСПС від 27.03.1986 року № 102/6-142 в розділі «Загальні положення» зазначається, що «установление должностного наименования «старший» возможно при условии, если работник наряду с выполнением обязанностей, предусмотренных по занимаемой должности осуществляет руководство подчиненными ему исполнителями».

У виданні: «Довідник спеціаліста з визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах працівників, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці» зазначено: «Відповідно до додатку В (примітка 1) Класифікатор професій ДК 003-95, затвердженого наказом Держстандарту України від 27.07.1995 р. №257, похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог виключення дублювання, збереження колу новоутвореної професії. Зокрема, цим додатком передбачене похідне слово «старший».

Посада старшого може застосовуватись, встановлюватись як виняток і за відсутності виконавців в безпосередньому підпорядкуванні працівника, якщо на нього покладаються функції керівництва самостійною ділянкою роботи.

Таким чином, професійна назва «старший виконавець робіт» або «старший майстер» утворена за допомогою похідного слова «старший», при цьому зберігається галузева та функціональна належність, кваліфікаційні вимоги, право на пенсію за віком на пільгових умовах старшого виконавця робіт або старшого майстра визначається на тих же умовах, що і виконавця робіт або майстра.

За таких обставин, у позивача наявне право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки зазначені вище посади (професії), на яких ОСОБА_1 працював у період з 22 серпня 1992 року по 08 січня 1998 року, передбачені Списками № 2, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Рішенням № 7-1 від 31 липня 2020 року управління Пенсійного фонду України в Одеській області в призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відмовлено, оскільки немає відомостей про зайнятість у новому будівництві в період з 01.10.1984 року по 02.09.1991 року, тобто до пільгового стажу не включений період роботи на посаді майстра у військовій частині НОМЕР_3 .

Відповідно до записів трудової книжки позивач, в період з 01 жовтня 1984 року по 02 вересня 1991 року працював майстром військової частини НОМЕР_3 .

Військова частина НОМЕР_3 , де працював позивач з 21 вересня 1984 року по 02 вересня 1991 року, ліквідована відповідно до Директиви Міністра оборони України від 20 грудня 1996 року №Д-115/1/0375, що підтверджується архівною довідкою №179/1/149.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж роботи - трудову книжку.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Водночас, не збереження архівних документів не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні стажу.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, зокрема на підставі показань свідків, як передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, якою затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

При цьому, судом встановлено, що такі свідки є, їх допитано під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №672/914/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №127/1849/17, від 31 березня 2020 року у справі №127/16245/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вже було зазначено, відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, а також на підставі показань свідків.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №7-1 від 31 липня 2020 року та рішення Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 10 від 06 серпня 2020 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, для належного захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу позивача, що надає право на пенсію за віком періоди роботи з 22.08.1992 року по 09.12.1992 року на посаді майстра; з 10.12.1992 року по 08.01.1998 року на посаді старшого виконавця робіт (прораб); з 01.10.1984 року по 02.09.1991 року на посаді майстра в/ч № НОМЕР_3 відповідно до Списку №2.

За загальним правилом, відповідно ст. 83 Закону України Про пенсійне забезпечення, п. 1.7 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Розділом ІІ Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, визначено перелік документів, які необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Між тим, в рішенні відповідача не вказано про невідповідність заяви позивача про призначення пенсії вимогам статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначає порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, та/або Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 15 липня 2020 року відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

На підставі викладеного, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 139, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:
Адміністративний ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №7-1 від 31 липня 2020 року та рішення Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 10 від 06 серпня 2020 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 01.10.1984 року по 02.09.1991 року на посаді майстра в/ч №52728; з 22.08.1992 року по 09.12.1992 року на посаді майстра в Болградському СМУ-16; з 10.12.1992 року по 08.01.1998 року на посаді старшого виконавця робіт («прораб») в Болградському СМУ-16 (яке 08.06.1994 перейменовано в Державне підприємство будівельне-монтажне управління №16, а з 11.07.1995 реорганізоване в ВАТ «Сграда»).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 15 липня 2020 року відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ).

Суддя О.В. Глуханчук