Справа № 320/10314/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року м. Київ № 320/10314/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши адміністративну справу

за позовом Київського обласного центру зайнятості (02100, м. Київ, пров. Будівельників, 5-а)

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 15)

про визнання протиправною та скасування постанови №59321057 від 05 травня 2020 року про стягнення виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Київський обласний центр зайнятості з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову від 05 травня 2020 року у ВП №59321057 про стягнення виконавчого збору, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єжовим М.В. на суму 18 892,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року адміністративну справу №320/10314/20 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідною ухвалою суду від 17 лютого 2021 року прийнято до провадження дану справу та призначено до судового розгляду.

Заявлені позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова від 05 травня 2020 року про стягнення виконавчого збору протиправно прийнята державним виконавцем, адже на той час Згурівська районна філія Київського обласного центру зайнятості була в стані припинення як юридична особа згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а відповідачем не вжито відповідних заходів примусового виконання рішення суду, що слугувало б підставою для стягнення виконавчого збору.

Крім того, представник позивача повідомив, що як правонаступник боржника за ВП №59321057 Київський обласний центр зайнятості постанову державного виконавця від 11 червня 2020 року виконав у добровільному порядку в повному обсязі, а сума недоотриманої допомоги по безробіттю була перерахована стягувачеві 19 липня 2019 року згідно зведеної відомості №73.

У призначене судове засідання представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відзиві на адміністративний позов, надісланому на адресу Київського окружного адміністративного суду, представник відповідача зазначив, що позовну заяву вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

На виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 року відповідачем не надано відзиву на позовну заяву з додатками (вих. № 111234/7 від 02.11.2020), зареєстрованого Київським окружним адміністративним судом 16.11.2020 за вх.№39437/20, а також доказів надіслання відзиву з додатками позивачу.

Відповідно до вимог частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження №59321057 з примусового виконання виконавчого листа №810/3067/16, виданого 28 лютого 2019 року Київським окружним адміністративним судом про зобов`язання Згурівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по безробіттю за період з 27 березня 2015 року по 30 вересня 2015 року.

Постановою від 11 червня 2019 року відкрито вказане виконавче провадження №59321057, боржником в якому значиться Згурівський районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Пунктом 2 даної постанови визначено необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Вимогою виконавця від 08 липня 2019 року №3650 вимагалось у боржника надати письмове підтвердження щодо фактичного та в повному обсязі виконання рішення суду.

Листом від 24 липня 2019 року №1775/09/9-19 Київський обласний центр зайнятості повідомив відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року по справі №810/3067/16 та з метою дотримання вимог постанови відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області 19 липня 2019 року сплачено заборгованість у повному обсязі в сумі 6 106,76 грн., що підтверджується відомістю виплат за видами забезпечення №73 за липень 2019 року. В додаток до вказаного листа позивачем надано копію відомості виплат за видами забезпечення №73 за липень 2019 року.

05 травня 2020 року відповідачем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору, пунктом 1 якої стягнуто зі Згурівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття виконавчий збір у розмірі 18 892,00 грн.

Незгода позивача із вказаною постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Вимогами статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина 3 статті 27 Закону №1404-VIII).

Згідно вимог частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Водночас, в межах спірних правовідносин оскаржувана постанова винесена 05 травня 2020 року, в той час як постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем 11 червня 2019 року, тобто без дотримання положень частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII.

Крім того, згідно позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №640/8425/19 від 16 квітня 2020 року, умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Наявними матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що державним виконавцем не вживались заходи примусового виконання рішення, адже листом від 24 липня 2019 року №1775/09/9-19 Київський обласний центр зайнятості повідомив відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року по справі №810/3067/16 та з метою дотримання вимог постанови відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області 19 липня 2019 року сплачено заборгованість у повному обсязі в сумі 6 106,76 грн., що підтверджується відомістю виплат за видами забезпечення №73 за липень 2019 року.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з критеріїв, визначених частиною 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови від 05 травня 2020 року державний виконавець діяв без урахування всіх обставин та без дотримання строку прийняття рішення, відтак наявні підстави для скасування такої постанови в судовому порядку.

В силу частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З урахуванням того, що матеріали справи не містять доказів понесення позивачем судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз - підстави для здійснення розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Київського обласного центру зайнятості задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 05 травня 2020 року у ВП №59321057 про стягнення виконавчого збору, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єжовим М.В. на суму 18 892,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Суддя А.Б. Федорчук