Справа № 380/4416/21
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4416/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №380/4416/21 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за участю третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 26.09.2019 № 50214562, що постановлена державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасією Михайлівною про стягнення виконавчого збору у розмірі 124682,16 гривень;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.10.2019 року у виконавчому провадженні № 60186905, що постановлена державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасією Михайлівною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.03.2021 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору №50214562, позивачу стало відомо про винесення постанови про стягнення з нього виконавчого збору від 26.09.2019 року у межах виконавчого провадження №50214562, та, відповідно, постанови про відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 02.10.2019 року.

Позивач зазначає, що виконавчий збір, який стягується з позивача в межах виконавчого провадження № 50214562, був виділений в окреме виконавче провадження за фактом закінчення виконавчого провадження № 50214562 щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 78592 доларів США та 68 центів, та 7415,03 грн.

Згідно з постановою про повернення виконавчого документу стягувану від 26.09.2019 року, виконавчий документ було повернуто за заявою стягувана без виконання. Частково стягнуто борг на користь стягувана у сумі 37736,11 грн., виконавчий збір у сумі 3773,60 грн. та витрати виконавчого провадження у сумі 298,72 грн.

Стягувачем було подано заяву про повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з реалізацією ним позасудового способу стягнення, а саме - звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначене підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно з якими, кредитор - третя особа «Укрсоцбанк» звернув стягнення на свою користь та є власником квартири, що належала позивачу, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно рішення про державну реєстрацію №48289506 від 19.08.2019.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що інших дій, після стягнення на користь стягувача у суми 37736,11 грн. та відповідно виконавчого збору, державний виконавець не здійснював.

Позивач вказує, що фактичного повного стягнення коштів за виконавчим листом внаслідок дій державного виконавця державним виконавцем на дату повернення не відбулось, тому у відповідача не було правових підстав для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору.

Згідно із Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Законодавець встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувана суми за виконавчим листом. На думку позивача умовами стягнення виконавчого збору є: фактичне виконання виконавчого документа; вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Відповідно на думку позивача спірні рішення про стягнення з нього виконавчого збору не відповідають вимогам чинного законодавства.

30.04.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на вказаний позов.

На виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 61724544 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 № 914/1563/19 про стягнення з ТзОВ ЛТД «ТЕМПО» на користь Львівської міської ради заборгованості в розмірі 375900,81 грн. На виконанні у Відділі перебувало ВП№50214562 з примусового виконання виконавчого листа № 755/24526/14-ц від 31.10.2014 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 78592 доларів США 68 центів та 484,67 грн. та сплаченого третейського збору у розмірі 6686,76 грн. та судового збору у розмірі 243,60 грн., всього 78 592 доларів США 68 центів, 7 415,03 грн. 18.02.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 08.11.2017 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника. За виконавчим провадженням стягнуто 37736,11 грн. основного боргу, 3773,60 грн. виконавчого збору та 298,72 грн. витрат виконавчого провадження. 26.09.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

26.09.2019 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору керуючись ст. 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не

стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.4 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Із врахуванням того, що боржником виконавчий збір не було сплачено, постанова про стягнення із боржника виконавчого збору підлягала виділенню у окреме виконавче провадження. Так, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» 02.10.2019 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 60186905 із примусового виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору № 50214562 від 26.09.2019 року про стягнення із

ОСОБА_1 120908,56 грн. виконавчого збору.

Враховуючи вищезазначене, при винесені оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження № 60186905 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП № № 50214562 від 26.09.2019, котра виконується у виконавчому провадженні № 60186905 державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 20.04.2021 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

26.09.2019 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасією Михайлівною винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні за № 50214562. Вказаною постановою вирішено стягнути із ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 124682,16 грн. Постанова є виконавчим документи та набирає чинності з моменту її винесення. Строк пред`явлення до виконання три місяці.

02.10.2019 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасією Михайлівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 60186905 про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 124682,16 грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірні постанови протиправним та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Судом враховується аргументи наведені позивачем про протиправність спірних постанов з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Судом встановлено, що згідно із постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 26.09.2019 року, виконавчий документ було повернуто за заявою стягувана без виконання. Частково стягнуто борг на користь стягувана у сумі 37736,11 грн., виконавчий збір у сумі 3773,60 грн. та витрати виконавчого провадження у сумі 298,72 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що вищевказані спірні постанова від 26.09.2019 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні за № 50214562, якою вирішено стягнути із позивача виконавчий збір у розмірі 124682,16 грн. та постанова від 02.10.2019 року про відкриття виконавчого провадження за № 60186905 про стягнення із позивача виконавчого збору у розмірі 124682,16 грн. є протиправними та підлягають скасуванню з наступних підстав:

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 10 цього ж Закону, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ст. 27 цього ж Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

2. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

4. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 37 цього ж Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Саме на підставі вказаної норми відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 26.09.2019 року, в якій вказано, що частково стягнуто борг на користь стягувача у сумі 37736,11 грн., виконавчий збір у сумі 3773,60 грн. та витрати виконавчого провадження у сумі 298,72 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 40 цього ж Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 45 цього ж Закону, розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості, у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно п. 22 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

В справі відсутні докази що державний виконавець проводив виконавчі дії щодо забезпечення примусового виконання стягнення з боржника на користь стягувача, окрім зазначених в постанові паро повернення виконавчого провадження.

Таким чином, на думку суду, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірних постановах, а отже, такі постанови не відповідають вимогам ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79007, м. Львів, вул. Котлярська, 6), за участю третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. В.Васильківська, 100) про визнання протиправними та скасування постанов, - задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасії Михайлівни про стягнення виконавчого збору від 26.09.2019 року ВП №50214562.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасії Михайлівни про відкриття виконання провадження від 02.10.2019 року ВП №60189605.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (, м. Львів, вул. Котлярська, 6) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 2154,82 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5. п. 15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 30.04.2021 року.

Суддя Гавдик З.В.