Справа № 520/15260/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

06 квітня 2021 року № 520/15260/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат,

В С Т А Н О В И В :

Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт: серія - НОМЕР_1 , виданий Нововодолазьким РВ ДМВС України в Харківській області, 22.02.2013 ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (Одержувач: ХНУВС код організації: 08571096, Банк одержувача: Державне казначейство України м. Київ, р/р: UA1005066, МФО: 820172, призначення платежу *;146302;1600034;1;ННІ;*відшкодування витрат на утримання звільненого з ЗВО МВС України (територіального органу поліції) юридична адреса: 61080, пр-т Льва Ландау, 27, м. Харків) витрати, пов`язані з утриманням, а саме грошові кошти в розмірі суми 144573 грн. 85 коп. (сто сорок чотири тисячі п`ятсот сімдесят три грн. 85 коп.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України з 18.08.2014 року по 28.09.2020 року. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 23.06.2018 року № 245 о/с відповідач був відрахований зі складу курсантів та відкомандирований до ГУНП України в Харківській області для подальшого проходження служби. Однак, наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.03.2020 року №308 о/с відповідача звільнено відповідно до ст. 77 ч.1 п. 7 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням), у зв`язку з чим відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням, по договору про навчання підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Ухвалою суду від 14.12.2020 року адміністративну справу за вищевказаним позовом прийнято до розгляду, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.

Відповідачем через канцелярію суду було подано відзив на позов, в якому останній проти заявленого позову заперечував з підстав його необґрунтованості та недоведеності. При цьому, відповідачем наголошено на обставинах того, що відповідно до правової позиції Верховного Суду грошове забезпечення є фактично отриманою заробітною платою за несення служби (виконану роботу), а отже воно не підлягає поверненню. Вказане на переконання відповідача свідчить про необґрунтованість вимог в частині суми 969445,26 грн. Також, відповідачем вказано на обставини ліквідації УМВС України в Харківській області, а отже оскільки відповідача було звільнено не з органів внутрішніх справ (з УМВС України в Харківській області), а зі служби в поліції (з ГУНП в Харківській області) та в матеріалах справи відсутній укладений відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року №261, контракт між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та відповідачем, то на переконання відповідача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Водночас, відповідачем наголошено на відсутності доказів обґрунтованості розрахунків витрат на утримання курсанта.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 06.04.2021 року, не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та пояснення в обґрунтування позовних вимог.

Відповідача в судове засідання, призначене на 06.04.2021 року, не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду відповідачем було подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч.4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України з 18.08.2014 року по 28.09.2020 року.

Судом встановлено, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 11.08.2014 року № 174 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом Харківського національного університету внутрішніх справ з 18.08.2014 року та присвоєно звання, "рядовий міліції".

Матеріали справи свідчать, що 01.09.2014 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ Про міліцію та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України між ОСОБА_1 , Харківським національним університетом внутрішніх справ та ГУМВС України в Харківській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 2.3.6. вказаного договору передбачено, що в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ України по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком.

Відповідно до п.3.2 договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Матеріали справи також свідчать, що 01.09.2017 року між ОСОБА_1 , Харківським національним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області укладено тристоронній договір про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських №1521.

Абзацем 5 п.3 розділу ІІ контракту визначено, що особа зобов`язується у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п.4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому, абз. 5 п.1 розділу ІІ контракту передбачено, що виконавець, яким у даному випадку є позивач, зобов`язується після відрахування особи (закінчення навчання) затвердити довідку-розрахунок витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, за весь термін навчання.

В подальшому, наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 20.02.2018 року №245 відповідача було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до Головного управління Національної поліції в Харківській області для подальшого проходження служби.

Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що відповідача, який не відпрацювавши трьох років, наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 05.09.2018 рок №337 о/с було зараховано слухачем магістратури денної форми навчання з 01.09.2018 року.

Так, матеріали справи свідчать, що 01.09.2018 року між ОСОБА_1 , Харківським національним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області укладено тристоронній договір про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських №102.

Абзацем 5 п.3 розділу ІІ контракту визначено, що особа зобов`язується у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п.4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому, абз. 5 п.1 розділу ІІ контракту передбачено, що виконавець, яким у даному випадку є позивач, зобов`язується після відрахування особи (закінчення навчання) затвердити довідку-розрахунок витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, за весь термін навчання.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 20.02.2019 №72 о/с відповідача відраховано зі складу слухачів магістратури та відкомандировано до ГУНП України в Харківській області для подальшого проходження служби з 23.02.2020 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.03.2020 року №308 о/с відповідача звільнено відповідно до ст. 77 ч.1 п. 7 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням).

Під час розгляду справи встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області було повідомлено позивача листом від 30.09.2020 року №6727/119-12/01-2020 про звільнення відповідача зі служби в органах поліції.

Водночас, 30.09.2020 року відповідачу було вручено повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у ВНЗ із специфічними умовами навчання від 30.09.2020 року №6701/119-12/01-2020, про що свідчить підпис останнього у відповідній графі такого повідомлення, копію якого долучено позивачем до матеріалів справи.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 10.01.2002 року №2925-ІІІ "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення включенні до загальної структури МВС України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1410 від 15 грудня 1997 року затверджено єдину систему військової освіти до якої входить позивач.

Згідно ст. 18 Закону України "Про міліцію", в редакції чинній на момент укладення договору між позивачем, відповідачем та ГУМВС України в Харківській області, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ № 150 від 14.05.2007 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ" та відповідно до вимог Законів України "Про вищу освіту", "Про міліцію", з метою вдосконалення порядку підготовки фахівців у вищих навчальних закладах МВС України за державним замовленням, затверджено Типовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, згідно якого передбачено відшкодування вказаних витрат.

При цьому, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно із ч.1 ст. 59 Закону України Про Національну поліцію служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до положень ст. 72 Закону України Про Національну поліцію професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 74 Закону України Про Національну поліцію підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Відповідно до ч. 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено приписами ч.5 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 було затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі Порядок №261).

Даний Порядок № 261 набрав чинності 20.04.2017 та був чинним на час звільнення відповідача із поліції.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 261 цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, в тому числі: звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.

Типову форму контракту затверджує МВС.

Відповідно до пункту 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

За змістом п. 4, 5 Порядку № 261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

Згідно з п. 9 Порядку №261 стягнення суми витрат припиняється в разі: поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; повторного прийняття особи на службу в поліцію.

Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що у даному випадку відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані із навчанням особи, сума яких визначається на підставі розрахунків витрат на утримання осіб.

Враховуючи викладене суд зазначає, що у даному випадку відповідач перебуває на посаді публічної служби, від моменту його прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, а отже у даному випадку питання відшкодування відповідачем витрат на навчання, пов`язане із питаннями реалізації правового статусу особи.

Відтак, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця та контрактів про здобуття освіти, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби належить до питання проходження публічної служби такою особою.

Також суд зазначає, що у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.12.2018 року у справі №804/285/16.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що згідно з довідкою про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта від 18.06.2018 року №4/269д загальна сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта за період з 18.08.2014 року по 23.06.2018 року становить 50256,99 грн., що складається з грошового забезпечення у сумі 14158,16 грн., продовольчого забезпечення у сумі 8763,00 грн., медичного забезпечення у сумі 721,41 грн., речового забезпечення у сумі 7409,15 грн., вартості комунальних послуг і спожитих енергоносіїв у сумі 19205,27 грн.

Також, відповідно до довідки про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта від 14.02.2020 року №4/1д загальна сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта за період з 01.09.2018 року по 22.02.2020 року становить 94316,86 грн., що складається з грошового забезпечення у сумі 82787,10 грн., продовольчого забезпечення у сумі 0,00 грн., медичного забезпечення у сумі 0,00 грн., речового забезпечення у сумі 2250,80 грн., вартості комунальних послуг і спожитих енергоносіїв у сумі 9278,96 грн.

Доказів того, що відповідачем оскаржені вказані довідки матеріали справи не містять.

При цьому, суд зазначає, що курсанти, які навчаються в Харківському національного університету внутрішніх справ перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними).

Отже, відповідач, будучи обізнаним під час підписання договору від 01.09.2014 року та контрактів від 01.09.2017 року №1521 і від 01.09.2018 року №102 про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення зі служби по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, відповідач на даний час зазначену вище суму коштів в повному обсязі не відшкодував, інших доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його у Харківському національного університету внутрішніх справ, в межах заявлених позовних вимог, суду не надав.

При цьому, як зазначалося, відповідач був обізнаний з умовами, зазначеними у договорі про підготовку та контрактах, та свідомо погодився на їх виконання.

Водночас, суд наголошує на обставинах того, що посилання відповідача на нікчемність та невідповідність договору і контрактів вимогам Конституції України є необґрунтованими та недоведеними. Тим більше, відповідач відповідно до зазначених договору та контрактів здобув вищу освіту у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Стосовно доводів відповідача щодо існування правової позиції Верховного Суду, відповідно до якої грошове забезпечення є фактично отриманою заробітною платою за несення служби (виконану роботу), а отже воно не підлягає поверненню, суд зазначає, що останні є необґрунтованими та недоведеними, оскільки обставини, що виникли у даній справі та були розглянуті Верховним Судом у справах, наведених відповідачем у відзиві на позов, є відмінними.

Стосовно посилання відповідача на неотримання деяких видів забезпечення суд зазначає, що такі доводи відповідача не підтверджені жодними доказами, а отже не можуть вважатися належними.

Враховуючи викладені обставини, відповідач повинен відшкодувати витрати на його утримання за період навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ, проте зазначені витрати на час розгляду справи ним не відшкодовано добровільно.

Як передбачено положеннями п. 8 Порядку №261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Харківського національного університету внутрішніх справ (пр. Льва Ландау, 27, м. Харків, 61080) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення витрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт: серія - НОМЕР_1 , виданий Нововодолазьким РВ ДМВС України в Харківській області 22.02.2013, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (Одержувач: ХНУВС код організації: 08571096, Банк одержувача: Державне казначейство України м. Київ, р/р: UA1005066, МФО: 820172, призначення платежу *;146302;1600034;1;ННІ;*відшкодування витрат на утримання звільненого з ЗВО МВС України (територіального органу поліції) юридична адреса: 61080, пр-т Льва Ландау, 27, м. Харків) витрати, пов`язані з утриманням, а саме грошові кошти в розмірі суми 144573 (сто сорок чотири тисячі п`ятсот сімдесят три) грн. 85 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення в порядку письмового провадження складено 30 квітня 2021 року.

Суддя Мельников Р.В.