Справа № 240/1151/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
28 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/1151/21
категорія 112030500
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Капинос О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.2020 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 30.09.2019 внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, оформлене висновком Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.2020 .
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 30.09.2019, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 30.09.2019 , відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
В обгрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 30.09.2019 внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, оскільки у 2019 році інвалідність встановлена вперше. При цьому, при встановленні ступеня втрати працездатності, компенсаційних виплат не отримував.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідачем подано відзив на позов, в обгрунтування якого зазначено, що оскільки після первинного огляду МСЕК ипройшло більше 2 років, тому правових підстав для призначення йому розміру одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ №850 від 21.10.2015 немає.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 по 30.09.2002 проходив службу в училищі професійної підготовки працівників міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України з Житомирській області та звільнений у відставку за станом здоров`я, що підтверджується витягом із наказу начальника УМВС України в Житомирській області від 26.09.2002 №112о/с.
04.11.2002 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності, з 25.09.2002 внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК №1 серія 12 ААА №032585.
При цьому, позивачу компенсаційні виплати або одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності, з 25.09.2002 не призначалися та не виплачувалися, що підтверджується довідкою ПАТ Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" від 02.12.2019 №0690-06-05/1103.
04.11.2019 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 встановлено 3 групу інвалідності, з 30.09.2019, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою МСЕК №1 серія 12ААБ №546947.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 у справі №240/792/20 визнано протиправними дії Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо повернення заяви про призначення одноразової грошової допомоги та не направлення на розгляд Міністерства внутрішніх справ України документів, і висновку щодо можливості нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 30.09.2019 третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

-Зобов`язано Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області направити на розгляд Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи, подані мною для вирішення питання щодо нарахування та виплати мені одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням мені з 30.09.2019 третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

На виконання зазначеного судового рішення 27.08.2020 Ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області направила на розгляд Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 301050 грн.

13.01.2021 Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України направлено позивачу лист за №К-692/15 з копією затвердженого відповідачем висновку від 25.11.2020 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, оскільки первинне встановленням інвалідності 3 групи (60 % втрати працездатності) 30.09.2019 відбулося в період понад два роки від дати встановлення пені часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (15% втрати працездатності) у 2002 році.

Позивач вважає таке рішення протиправним, тому звернувся до суду для захисту порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

На час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону № 565-XII та Порядку № 850 (набрав чинності з 31.10.2015) пунктом 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закону № 580-VIII) визнано таким, що повністю втратив чинність Закон № 565-XII.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

До набрання чинності Законом № 580-VIII, тобто до 07.11.2015, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону № 565-ХІІ.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На реалізацію вимог статті 23 Закону № 565-XII Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", якою затвердив Порядок № 850, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у пункті 7 вказаного Порядку.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункту 8 Порядку № 850).

Згідно із пунктом 9 Порядку № 850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За правилами пункту 10 Порядку № 850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС України рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин за позивачем як колишнім працівником органів внутрішніх справ, у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, право на отримання одноразової грошової допомоги зберігалось згідно із пунктом 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII.

При цьому, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції щодо процедури, умов, розмірів, а також строків, визначає Порядок № 850.

Разом з цим, відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Суд зазначає, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, суд звертає увагу на те, що право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду.

Зокрема, обмеження на отримання одноразової грошової допомоги дворічним строком застосовується у таких правовідносинах:

1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглось відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;

2) Закон № 565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон № 580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;

4) передбачені пунктом 4 Порядку № 850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.

Зазначене свідчить про те, що дворічний строк застосовується лише щодо виплати різниці у розмірах одноразової грошової допомоги, отриманої при первинному встановленні інвалідності (втрати працездатності) .

Разом з тим, предметом розгляду у даній справі не є перегляд розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги, оскільки при первинному встановленні ступеня втрати працездатності така не виплачувалася позивачу.

Так, матеріали справи свідчать, що 04.11.2002 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності, з 25.09.2002 внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

04.11.2019 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 при первинному огляді, встановлено 3 групу інвалідності, з 30.09.2019, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, суд відмічає, що позивачу компенсаційні виплати або одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності, з 25.09.2002 не призначалися та не виплачувалися, що підтверджується довідкою ПАТ Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" від 02.12.2019 №0690-06-05/1103.

На момент встановлення позивачу втрати працездатності у 2002 році діяла постанова КМУРСР "Про порядок і умови державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ республіки" від 29.06.1991 №59, положеннями якої не було передбачено страхових виплат особам, яким встановили втрату працездатності внаслідок захворювання, пов"язаного з виконанням службових обов"язків.

Враховуючи те, що при встановленні позивачу ступеня втрати працездатності компенсаційні виплати не проводилися, 3 група інвалідності у 2019 році внаслідок інших причин встановлена за наслідками первинного огляду, суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 30.09.2019, оскільки обмеження дворічним строк у даному випадку не застосовується.

Отже, доводи відповідача з приводу застосування дворічного строку на отримання одноразової допомоги у більшому розмірі є безпідставними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.2020 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 30.09.2019 внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, оформлене висновком Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.2020, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 30.09.2019 внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 30.09.2019, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справі № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року справа № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Отже, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на те, що у ході судового розгляду було визнано протиправним рішення про відмову у призначенні та виплаті позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому 3 групи інвалідності та єдиними підставами щодо відмови слугувало спростоване у ході судового розгляду твердження відповідача, що між датою первинної страти працездатності, яка визначалась у відсотках та встановленням 3 групи інвалідності пройшов термін понад два роки, а інших підстав для відмови не вбачається, то суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача у обраний ним спосіб судового захисту, який є належним та дієвим в межах спірних правовідносин.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 3 групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, оформлене висновком Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.2020 та зобов`язання Мінстерство внутрішніх справ України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому інвалідності 3 групи з30.09.2019, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Таким чином, позов суд задовольняє у повному обсязі.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України (вул.Академіка Богомольця, 10, м.Київ, 01601, ) від 25.11.2020 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 30.09.2019 внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, оформлене висновком Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.2020 .

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (вул.Академіка Богомольця, 10, м.Київ, 01601, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 30.09.2019, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 30.09.2019 , відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос