Справа № 9901/342/20
Суддя: Князєв Всеволод Сергійович
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 9901/342/20

Провадження № 11-445заі20

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді-доповідача Князєва В. С.,

суддів Анцупової Т. О., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р.,Лобойка Л. М., Пількова К. М.,Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.,

за участю:

секретаря судового засідання Орєшко Ю. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

третіх осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представниці третьої особи ОСОБА_2 - Огнев'юк Т. В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року (судді Мартинюк Н. М., Данилевич Н. А., Єресько Л. О., Жук А. В., Мельник-Томенко Ж. М.),

У С Т А Н О В И Л А :

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просив:

(1) визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) від 01 жовтня 2019 року № 180/зп-19;

(2) зобов`язати ВККС:

- повторно розглянути питання про затвердження рейтингу учасників конкурсу на зайняття 54 вакантних посад суддів у місцевих адміністративних судах та 22 вакантних посад суддів у місцевих господарських судах, оголошеного рішенням Комісії від 09 серпня 2019 року № 153/зп-19;

- сформувати і затвердити рейтинг учасників конкурсу на зайняття 54 вакантних посад суддів у місцевих адміністративних судах та 22 вакантних посад суддів у місцевих господарських судах, оголошеного рішенням Комісії від 09 серпня 2019 року № 153/зп-19, на підставі заяв учасників конкурсу, поданих 03 вересня 2019 року, за виключенням заяв осіб, стосовно яких ВККС 07 серпня 2019 року внесено рекомендації Вищій раді правосуддя (далі - ВРП) щодо призначення на посади суддів місцевих загальних судів.

2. На думку позивача, Комісія оскаржуваним рішенням неправомірно включила до рейтингу учасників конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у місцевих адміністративних і господарських судах тих осіб, які зайняли переможні позиції на посади суддів у місцевих судах і які отримали рекомендації для призначення на посади суддів і в місцевих загальних судах, і в місцевих адміністративних і господарських судах. Позивач вважає, що це суперечить положенням статті 19 Конституції України, пункту 13 частини першої статті 70, пункту 3 частини першої статті 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за змістом яких ВККС має право вносити лише одну рекомендацію про призначення кандидата на посаду судді, а не декілька таких рекомендацій стосовно однієї особи.

3. ОСОБА_1 стверджує, що зазначеним рішенням відповідач порушив його право на доступ до професії. Крім цього, на його думку, допустивши до конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у місцевих адміністративних і господарських судах тих осіб, стосовно яких вже були внесені рекомендації про призначення на посади суддів у місцевих загальних судах, Комісія поставила їх у нерівне становище з тими кандидатами, стосовно яких вона не вносила жодних рекомендацій, що свідчить про наявність ознак дискримінації та відповідно порушення вимог статті 24 Конституції України, а також статей 1, 2 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні».

4. Також, на думку позивача, оскаржуване рішення не відповідає принципу правової визначеності. У цьому контексті ОСОБА_1 зазначив, що повноваження Комісії визначати на власний розсуд умови проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді не можуть звужувати гарантії на рівний доступ до конкурсу, визначені Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Водночас він мав законні очікування того, що в рейтинг учасників конкурсу до адміністративних і господарських судів не будуть включені особи, щодо яких внесено рекомендації про призначення на посади суддів у місцевих загальних судах.

5. Наостанок позивач зауважив на тому, що, прийнявши оскаржуване рішення, ВККС не врахувала першочергової потреби щодо заповнення всіх вакантних посад суддів, оскільки 33 кандидати на посаду судді, стосовно яких відповідач вніс дві рекомендації, зможуть зайняти лише одну посаду судді, а отже, інші вакантні посади не будуть зайняті, що суперечить вимогам статті 8 Конституції України і статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції

6. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 09 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовив.

7. Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ВККС прийняла оскаржуване рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, при цьому діяла послідовно, предбачувано, з урахуванням принципів верховенства права і недискримінації, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б дозволяли вважати дії Комісії свавільними, а наведені в позовній заяві доводи не дають підстав для протилежного висновку. Зважаючи на це, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду констатував відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у цій справі.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог

8. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

9. Скаржник вважає, що суд першої інстанції ухвалив своє рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

10. Зокрема, позивач стверджує, що суд, пославшись на дискреційність повноважень Комісії щодо прийняття нормативних актів, що визначають порядок оголошення і проведення конкурсів, не з`ясував, чи є дискреційними повноваження ВККС щодо включення учасників конкурсу на зайняття вакантних посад суддів до рейтингу учасників конкурсу. У цьому випадку ВККС не має можливості обирати на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, тобто якщо особа відповідає усім визначеним законом критеріям, вона включається до рейтингу учасників конкурсу, якщо ні - не включається, тому повноваження Комісії у частині включення осіб до рейтингу не є дискреційними.

11. Скаржник також наполягає на тому, що ВККС має право вносити ВРП рекомендацію про призначення кандидата лише на одну посаду судді, а не на декілька посад, що випливає зі змісту положень пункту 3 частини першої статті 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». На його думку, суд першої інстанції, відхиляючи цей аргумент, надав пріоритет підзаконним нормативним актам відносно законів України, що суперечить статтям 1, 6, 8, 19 Конституції України.

12. В апеляційній скарзі позивач зазначає також про помилковість висновків Верховного Суду про те, що оскільки 88 осіб взяли участь у двох різних конкурсах, оголошених двома різними рішеннями ВККС, тому в межах кожного з них вони могли отримати рекомендацію про призначення на вакантні посади суддів. На його думку, отримання кандидатом рекомендації ВККС про призначення на вакантну посаду судді має наслідком для цієї особи завершення конкурсу і добору, у межах якого він відбувався, що виключає можливість участі такого кандидата в наступних конкурсах.

13. Крім цього, скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач не порушив принципу юридичної визначеності, наполягає на тому, що включення до рейтингу учасників конкурсу до місцевих адміністративних і господарських судів осіб, стосовно яких у межах цього ж добору Комісія внесла рекомендацію ВРП щодо призначення на посади суддів місцевих загальних судів, звузило набуте ним право участі в конкурсі до місцевих адміністративних і господарських судів, водночас він мав законні очікування, що його право не буде звужено в такий спосіб.

14. Також ОСОБА_1 вважає помилковими висновки суду попередньої інстанції про недискримінаційний характер оскаржуваного рішення, оскільки, на його переконання, це рішення містить ознаки дискримінації стосовно кандидатів на вакантні посади суддів місцевих адміністративних і господарських судів, у яких немає рекомендації ВККС до ВРП щодо призначення на посади місцевих загальних судів.

15. Наостанок скаржник зауважив на тому, що, прийнявши оскаржуване рішення, ВККС не врахувала першочергові потреби судової системи, що є метою її діяльності.

Позиція учасників справи щодо апеляційної скарги

16. 01 лютого 2021 року до Великої Палати Верховного Суду надійшов відзив третьої особи ОСОБА_4 на апеляційну скаргу позивача. Так, ОСОБА_4 зауважує, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить прямої заборони надання Комісією кількох рекомендацій за наслідками декількох конкурсів, як і участі в декількох конкурсах одного кандидата, а відповідні підзаконні нормативно-правові акти, ухвалені ВККС щодо порядку організації та проведення конкурсів на заміщення вакантних посад суддів, лише конкретизують його положення. На думку ОСОБА_4 , скаржник залишив поза увагою, що рекомендація про призначення на посаду судді не є завершальним етапом процедури зайняття посади судді, а отже, посилання ОСОБА_1 на неможливість одночасного зайняття двох посад судді в контексті його доводів щодо неможливості отримання одразу кількох рекомендацій є помилковими. Добір на посаду судді починається відбірковим іспитом і завершується складанням кваліфікаційного іспиту, однак не отриманням згаданої рекомендації. Стосовно доводів скаржника про порушення відповідачем принципу юридичної визначеності та наявність ознак дискримінації ОСОБА_4 зауважив, що позивач взяв участь і в конкурсі на зайняття посади судді місцевого загального суду, і в конкурсі на зайняття посади місцевого спеціалізованого суду. Водночас та обставина, що він розраховував на участь або неучасть у конкурсі певних кандидатів, не охоплюється поняттям законних очікувань з огляду на відсутність посилань на відповідні правові норми. Також третя особа зазначає, що оскаржуваним рішенням ВККС не вирішувала питання допуску до участі в конкурсі, у ньому немає оцінки можливості кандидата брати в ньому участь та бути включеним до рейтингу, натомість цим рішенням лише констатовано місце учасників конкурсу у відповідному рейтингу. Крім цього, ОСОБА_4 вважає, що позивач необґрунтовано поставив питання про скасування рішення Комісії в цілому, ураховуючи те, що воно стосується й тих кандидатів на посаду судді, які взяли участь лише в одному конкурсі. З огляду на наведене третя особа просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

17. 03 лютого 2021 року до Великої Палати Верховного Суду надійшов відзив третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому вони також просять залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду - без змін. Зауважують, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає право, яке є одночасно й обов`язком ВККС внести ВРП рекомендацію про призначення кандидата на посаду судді за результатами кожного окремого конкурсу. Наполягають на помилковості тверджень скаржника про те, що, отримавши відповідну рекомендацію, кандидати завершили участь у доборі, оскільки добір починається допуском осіб до відбіркового іспиту і завершується складанням кваліфікаційного іспиту. При цьому законодавством не заборонено проводити декілька конкурсів у межах одного добору, як і спільний конкурс для різних доборів. Треті особи вважають помилковими посилання скаржника на порушення юридичної визначеності, оскільки нормативні положення, згідно з якими проведено конкурси, є зрозумілими, точними та передбачуваними, а дії ВККС - послідовними, з дотриманням верховенства права та недискримінації, при цьому позивач був обізнаний та погодився з порядком складення кваліфікаційного іспиту та його було зараховано до декількох резервів. Позивач взяв участь, у тому числі, у конкурсі на посади суддів місцевих загальних судів на тих же умовах, що і решта кандидатів, водночас не став його переможцем, що не може свідчити про дискримінацію стосовно нього. На думку третіх осіб, ВККС ухвалила оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

18. 08 квітня 2021 року від позивача надійшли письмові пояснення на відзиви третіх осіб, у яких він відстоює наведені в апеляційній скарзі доводи та наполягає на тому, що ВККС має право вносити ВРП рекомендацію про призначення кандидата лише на одну посаду судді в межах одного добору, участь у доборі припиняється на підставі рішення Комісії про рекомендування особи до призначення на посаду судді.

19. 16 квітня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду надійшли письмові заперечення третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на зазначені вище письмові пояснення позивача, у яких стверджується, що доводи скаржника ґрунтуються на буквальному та несистемному тлумаченні правових норм, а також підміні визначених у законодавстві понять.

Рух апеляційної скарги

20. Велика Палата Верховного Суду ухвалами від 20 січня та 24 березня 2021 року відкрила провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року та призначила її до розгляду в судовому засіданні на 21 квітня 2021 року, про що повідомлено учасників справи.

Установлені судом першої інстанції обставини справи

21. 03 квітня 2017 року ВККС прийняла рішення № 28/зп-17, яким оголосила добір кандидатів на посаду судді місцевого суду з урахуванням 600 прогнозованих вакантних посад суддів місцевого суду.

22. 02 липня 2019 року Комсія прийняла рішення № 108/зп-19, яким оголосила конкурс на зайняття 505 вакантних посад суддів у місцевих загальних судах згідно з додатком 1 для кандидатів на посаду судді, зарахованих до резерву на заміщення вакантних посад суддів місцевих загальних судів, а також затвердила Умови проведення цього конкурсу.

23. Рішенням від 07 серпня 2019 року № 150/зп-19 ВККС затвердила й оприлюднила рейтинг учасників конкурсу на зайняття 505 вакантних посад суддів у місцевих загальних судах, оголошеного рішенням від 02 липня 2019 року.

24. 09 серпня 2019 року ВККС України прийняла рішення № 153/зп-19, яким оголосила конкурс на зайняття 54 вакантних посад суддів у місцевих адміністративних судах та 22 вакантних посад суддів у місцевих господарських судах для кандидатів на посаду судді, зарахованих до резерву на заміщення вакантних посад суддів місцевих адміністративних судів та резерву на заміщення посад суддів місцевих господарських судів, а також затвердила Умови проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів місцевих адміністративних та місцевих господарських судів.

25. Рішенням Комісії від 01 жовтня 2019 року № 180/зп-19 затверджено й оприлюднено рейтинг учасників конкурсу на зайняття 54 вакантних посад суддів у місцевих адміністративних судах та 22 вакантних посад суддів у місцевих господарських судах, оголошеного рішенням ВККС від 09 серпня 2019 року.

26. Згідно з рішеннями відповідача, перелік яких позивач навів у додатках до позовної заяви, Комісія надала 33 кандидатам по дві рекомендації щодо призначення як на посади суддів місцевих загальних судів, так і на посади суддів господарських або адміністративних судів.

27. Вважаючи протиправним рішення Комісії щодо затвердження й оприлюднення рейтингу учасників конкурсу до місцевих адміністративних і господарських судів, до якого включено 88 кандидатів, які зайняли переможні позиції до місцевих загальних судів, з яких 33 також стали переможцями в конкурсі до місцевих адміністративних або господарських судів, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування

28. Відповідно до статті 70 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» добір та призначення на посаду судді здійснюється в порядку, визначеному цим Законом, та включає такі стадії: 1) рішення ВККС про оголошення добору кандидатів на посаду судді з урахуванням прогнозованої кількості вакантних посад суддів; 2) розміщення Комісією на своєму офіційному веб-сайті оголошення про проведення добору кандидатів на посаду судді; 3) подання особами, які виявили намір стати суддею, до ВККС відповідної заяви та документів, визначених статтею 71 цього Закону; 4) здійснення Комісією перевірки відповідності осіб, які звернулися із заявою для участі в доборі, установленим цим Законом вимогам до кандидата на посаду судді на основі поданих документів; 5) допуск ВККС осіб, які за результатами перевірки на час звернення відповідають установленим цим Законом вимогам до кандидата на посаду судді, до участі у доборі та складенні відбіркового іспиту; 6) складення особою, допущеною до участі у доборі, відбіркового іспиту; 7) встановлення ВККС результатів відбіркового іспиту та їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Комісії; 8) проведення стосовно осіб, які успішно склали відбірковий іспит, спеціальної перевірки в порядку, визначеному законодавством про запобігання корупції, з урахуванням особливостей, визначених статтею 74 цього Закону; 9) проходження кандидатами, які успішно склали відбірковий іспит та пройшли спеціальну перевірку, спеціальної підготовки; отримання свідоцтва про проходження спеціальної підготовки; 10) складення кандидатами, які пройшли спеціальну підготовку, кваліфікаційного іспиту та встановлення його результатів; 11) зарахування ВККС кандидатів на посаду судді за результатами кваліфікаційного іспиту до резерву на заміщення вакантних посад судді, визначення їх рейтингу, оприлюднення списку кандидатів на посаду судді, включених до резерву та рейтингового списку, на офіційному веб-сайті ВККС; 12) оголошення Комісією відповідно до кількості вакантних посад судді у місцевих судах конкурсу на заміщення таких посад; 13) проведення ВККС конкурсу на заміщення вакантної посади судді на основі рейтингу кандидатів, які взяли участь у такому конкурсі, та внесення рекомендації ВРП щодо призначення кандидата на посаду судді; 14) розгляд ВРП рекомендації ВККС та ухвалення рішення щодо кандидата на посаду судді; 15) видання указу Президента України про призначення на посаду судді - у разі внесення ВРП подання про призначення судді на посаду.

29. Порядок складення кваліфікаційного іспиту, методика оцінювання кандидатів визначаються положенням, що затверджується ВККС.

30. Комісія визначає рейтинг кандидатів на посаду судді відповідно до кількості набраних кандидатами балів за результатами кваліфікаційного іспиту. У рейтингу також окремо відображаються бали із завдань, якими перевіряють здатність кандидата бути суддею за відповідними спеціалізаціями (частини п`ята та дев`ята статті 78 названого Закону).

31. Згідно із частинами першою - четвертою статті 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу. Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді затверджується ВККС. Для проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді Комісія ухвалює рішення про його оголошення, розміщує відповідну інформацію на своєму офіційному веб-сайті і веб-порталі судової влади та публікує її у визначених нею друкованих засобах масової інформації не пізніш як за місяць до дня проведення конкурсу. Загальний порядок подання заяви для участі у конкурсі та умови його проведення визначаються ВККС.

32. За частинами восьмою і дванадцятою цієї ж статті ВККС проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів місцевого суду на основі рейтингу кандидатів на посаду судді та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду, за результатами кваліфікаційних іспитів, складених у межах процедури добору суддів чи в межах процедури кваліфікаційного оцінювання відповідно. Конкурс на зайняття вакантної посади судді полягає у визначенні учасника конкурсу, який має вищу позицію за рейтингом.

33. За змістом до частин сімнадцятої - дев`ятнадцятої статті 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за результатами конкурсного добору ВККС надсилає до ВРП відповідно до кількості вакантних посад суддів рекомендації про призначення кандидатів суддями.

34. Відповідно до внесеної ВККС рекомендації ВРП на своєму засіданні розглядає питання про призначення кандидата на посаду судді та в разі ухвалення позитивного рішення вносить подання Президентові України про призначення судді на посаду.

35. ВРП може відмовити у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду виключно з таких підстав: 1) наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності кандидата критерію доброчесності чи професійної етики або інших обставин, які можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв`язку з таким призначенням; 2) порушення визначеного законом порядку призначення на посаду судді.

36. Відповідно до частини двадцять другої статті 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кандидат на посаду судді, якому ВРП відмовлено у внесенні подання про призначення його суддею, без нового проходження процедури добору не може бути повторно зарахований до резерву.

37. Пунктом 3 частини першої статті 93 вказаного Закону передбачено, що ВККС вносить до ВРП рекомендацію про призначення кандидата на посаду судді.

38. Згідно з пунктами 6, 7 розділу І Положення про складення кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів на посаду судді, затвердженого рішенням ВККС України від 03 жовтня 2018 року № 211/зп-18 (далі - Положення про складення кваліфікаційного іспиту), іспит проводиться шляхом складення письмового анонімного тестування та виконання анонімного письмового практичного завдання зі спеціалізації місцевого загального суду та/або місцевого адміністративного суду та/або місцевого господарського суду на вибір кандидата на посаду судді.

39. Складення іспиту кандидатами на посаду судді включає такі етапи: 1) складення тестування щодо виявлення належних теоретичних знань; 2) виконання практичного завдання зі спеціалізації місцевого загального суду (у разі виявлення кандидатами на посаду судді бажання бути суддею за цією спеціалізацією); 3) виконання практичного завдання зі спеціалізації місцевого адміністративного суду (у разі виявлення кандидатами на посаду судді бажання бути суддею за цією спеціалізацією); 4) виконання практичного завдання зі спеціалізації місцевого господарського суду (у разі виявлення кандидатами на посаду судді бажання бути суддею за цією спеціалізацією).

40. Черговість етапів проведення виконання практичного завдання зі спеціалізацій визначається рішенням Комісії.

41. Пунктом 8 розділу І цього Положення передбачено, що оголошення про складення іспиту розміщується на офіційному веб-сайті Комісії не пізніш як за 20 календарних днів до його проведення. У повідомленні зазначається період проведення іспиту, вказується термін подання до Комісії документів особами, які відповідно до Закону мають право бути допущеними до складення іспиту повторно та наступного іспиту, для вирішення Комісією питання про допуск цих осіб до іспиту, а також термін подання до Комісії учасниками іспиту заяв про допуск до виконання практичного завдання за відповідними спеціалізаціями.

42. Відповідно до пунктів 1, 22, 24 розділу VI Положення про складення кваліфікаційного іспиту результати іспиту визначаються за спеціалізаціями шляхом встановлення сукупності набраних учасником іспиту балів за результатами складення тестування та виконання практичного завдання з обраної учасником іспиту спеціалізації. При цьому в разі виявлення бажання учасником іспиту виконувати практичне завдання за більш ніж однією спеціалізацією, результати виконання практичного завдання за цими спеціалізаціями для визначення результату іспиту не сумуються, а встановлюються окремо під час визначення результатів іспиту за кожною зі спеціалізацій.

43. Рейтинг затверджується Комісією за кожною спеціалізацією окремо та оприлюднюється на її офіційному веб-сайті не пізніше п`яти робочих днів після затвердження.

44. До резерву на заміщення вакантних посад суддів зараховуються кандидати на посаду судді, які успішно склали іспит. Кандидат на посаду судді під час перебування у резерві зобов`язаний взяти участь у конкурсі на зайняття вакантної посади судді місцевого суду.

45. Згідно з пунктами 27 - 28 розділу VI Положення про складення кваліфікаційного іспиту підставами для виключення кандидата на посаду судді з резерву є: 1) завершення терміну перебування у такому резерві; 2) видання Президентом України Указу про призначення на посаду судді; 3) надходження до Комісії відповідної заяви кандидата про виключення його з резерву за власним бажанням.

46. Виключення кандидата на посаду судді з рейтингу та резерву здійснюється на підставі рішення Комісії.

47. Відповідно до пункту 2.4 розділу ІІ «Оголошення конкурсу» Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженого рішенням ВККС від 02 листопада 2016 року № 141/зп-1 (далі - Положення про проведення конкурсу), конкурс на зайняття вакантних посад суддів місцевого суду проводиться на основі рейтингу, складеного за результатами кваліфікаційних іспитів у межах процедури добору суддів.

48. За правилами пункту 3.12 розділу ІІІ «Загальний порядок подання та прийняття заяви і документів для участі у конкурсі» згаданого Положення у визначений Комісією строк та в межах оголошеного конкурсу кандидат може звернутися лише з однією заявою про участь у конкурсі. У разі відкликання поданої заяви повторне звернення в межах одного оголошеного конкурсу не допускається.

49. За пунктами 7.7 - 7.8 розділу VII «Визначення результатів конкурсу» Положення про проведення конкурсу за результатами конкурсу Комісія ухвалює рішення щодо рекомендації про призначення кандидата суддею відповідного суду або про переведення кандидата до відповідного суду. Рішення щодо рекомендації для кожного кандидата є індивідуальним. Ухвалені Комісією за результатами конкурсу рішення щодо відповідних рекомендацій надсилаються до ВРП відповідно до кількості вакантних посад суддів.

50. Згідно з пунктами 2, 9 Умов проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів місцевих загальних судів, затверджених рішенням Комісії від 02 липня 2019 року № 108/зп-19, конкурс оголошено стосовно 505 вакантних посад суддів у місцевих загальних судах. Не підлягають розгляду Комісією повторні звернення особи із заявою про участь у відповідному конкурсі та/або звернення про відкликання таких заяв.

51. Відповідно до пунктів 2, 9 Умов проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів місцевих адміністративних та місцевих господарських судів, затверджених рішенням Комісії від 09 серпня 2019 року № 153/зп-19, конкурс оголошено стосовно 54 вакантних посад суддів у місцевих адміністративних судах та 22 вакантних посад суддів у місцевих господарських судах. Не підлягають розгляду Комісією повторні звернення особи із заявою про участь у відповідному конкурсі та/або звернення про відкликання таких заяв.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду, рішення якого переглядається

52. Предметом спору у справі є рішення Комісії від 01 жовтня 2019 року № 180/зп-19, яким затверджено і оприлюднено рейтинг учасників конкурсу на зайняття 54 вакантних посад суддів у місцевих адміністративних судах та 22 вакантних посад суддів у місцевих господарських судах, оголошеного рішенням ВККС від 09 серпня 2019 року.

53. В основу мотивів позивача щодо протиправності цього рішення покладено його доводи про те, що кандидати на посаду судді, які отримали рекомендації Комісії для призначення до місцевих загальних судів, не можуть бути включені до рейтингу учасників конкурсу до місцевих адміністративних і господарських судів. На переконання ОСОБА_1 , ВККС має право вносити лише одну рекомендацію про призначення кандидата на посаду судді, а не декілька таких рекомендацій стосовно однієї особи.

54. Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправним і скасування цього рішення Комісії, Велика Палата Верховного Суду виходить з такого.

55. Суд першої інстанції правильно встановив, що на виконання вимог статей 78-79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ВККС оголосила два конкурси: на зайняття вакантних посад суддів у місцевих загальних судах рішенням від 02 липня 2019 року і, після затвердження рейтингу учасників цього конкурсу, наступний - на зайняття вакантних посад суддів у місцевих адміністративних і господарських судах рішенням від 09 серпня 2019 року.

56. Крім цього, Комісія затвердила Положення про складення кваліфікаційного іспиту та Положення про проведення конкурсу.

57. Відповідно до рішень, якими оголошено зазначені конкурси, кожен з них проводиться для кандидатів, зарахованих до резервів: резерву на заміщення вакантних посад суддів місцевих загальних судів та резервів на заміщення вакантних посад суддів місцевих адміністративних судів і місцевих господарських судів.

58. Для кожного із зазначених конкурсів було затверджено відповідні Умови їх проведення з визначенням переліку потрібних для участі документів, строку їх подання, а також кількості судів, з проханнями про рекомендування до яких може звернутися кандидат.

59. За змістом наведених вище пунктів 6-8 розділу І, пунктів 1, 21, 22, 24 розділу VI Положення про складення кваліфікаційного іспиту кандидат на посаду судді має право складати письмове практичне завдання як за однією обраною ним спеціалізацією, так і за усіма можливими спеціалізаціями.

60. Для участі у виконанні відповідних практичних завдань учасник іспиту повинен подати заяву про допуск до виконання практичного завдання за відповідними спеціалізаціями.

61. Результати іспиту визначаються за спеціалізаціями, результати виконання практичних завдань за різними спеціалізаціями не сумуються, а встановлюються окремо під час визнання результатів іспитів за кожною зі спеціалізацій

62. Комісія затверджує рейтинг за кожною спеціалізацією окремо, а кандидати, які успішно склали іспит зараховуються до відповідного резерву. Водночас кожен кандидат, перебуваючи в резерві, зобов`язаний взяти участь у конкурсі на зайняття вакантної посади судді місцевого суду.

63. Згідно з пунктом 3.12 розділу ІІІ Положення про проведення конкурсу у визначений Комісією строк та в межах оголошеного конкурсу кандидат може звернутися лише з однією заявою про участь у конкурсі. У разі відкликання поданої заяви повторне звернення в межах одного оголошеного конкурсу не допускається.

64. При цьому в пункті 9 кожної з Умов проведення конкурсу визначено, що Комісія не може розглядати повторні заяви осіб про участь у відповідному конкурсі та/або їхні звернення про відкликання таких заяв.

65. Суд першої інстанції правильно зауважив, що оскільки цей пункт стосується того конкурсу, для забезпечення проведення якого були затверджені відповідні Умови, то в цьому випадку йдеться про те, що кандидат не може подати дві заяви для участі в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів місцевих загальних судів, як і не може подати дві заяви в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів місцевих адміністративних і господарських судів.

66. Отже, виходячи із системного аналізу статей 78 - 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 9 Умов, затверджених рішеннями Комісії від 02 липня і 09 серпня 2019 року, а також пункту 3.12 розділу ІІІ Положення про проведення конкурсу з урахуванням того, що Комісія оголосила два конкурси, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що правило, за яким в межах оголошеного конкурсу кандидат може звернутися лише з однією заявою означає один з двох конкурсів, оголошених Комісією 02 липня 2019 року (на зайняття вакантних посад суддів у місцевих загальних судах) або 09 серпня 2019 року (на зайняття вакантних посад суддів у місцевих адміністративних і господарських судах).

67. Водночас з огляду на положення статей 78-79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначення порядку оголошення і проведення конкурсів належить до дискреційних повноважень ВККС, тобто вона самостійно визначає кількість конкурсів та види місцевих судів, до яких такі конкурси будуть проводитися залежно від потреб судової системи.

68. Варто наголосити на тому, що затверджені ВККС Умови проведення кожного із цих двох конкурсів, як і Положення про проведення конкурсу та Положення про складання кваліфікаційного іспиту, прямо не передбачають такої умови обмеження участі в конкурсі або підстави для її припинення, як участь в іншому конкурсі (у тому числі, подання заяви про участь в іншому конкурсі чи входження до рейтингу учасників іншого конкурсу).

69. Так само в межах цих двох конкурсів для Комісії не передбачено імперативного правила щодо неможливості включення до рейтингу відповідного конкурсу учасника, який взяв участь в іншому конкурсі.

70. У контексті встановлених у справі обставин та з аналізу пунктів 7.7-7.8 розділу VII Положення про проведення конкурсу суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що за результатами кожного з двох конкурсів Комісія має право ухвалити рішення щодо надання переможцям відповідних рекомендацій.

71. Зокрема, за пунктом 7.8 цього Положення ухвалені Комісією за результатами конкурсу рішення щодо відповідних рекомендацій надсилаються до ВРП відповідно до кількості вакантних посад суддів.

72. Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, приймаючи оскаржуване рішення від 01 жовтня 2019 року № 180/зп-19, ВККС діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені наведеними правовими нормами.

73. Варто зауважити, що саме собою внесення ВККС рекомендації ВРП щодо призначення кандидата на посаду судді не є завершальною стадією добору та призначення особи на посаду судді. Так, за правилами пунктів 14 та 15 частини першої статті 70 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» після внесення ВККС відповідної рекомендації ВРП здійснює її розгляд та ухвалює рішення щодо кандидата на посаду судді в порядку, визначеному главою 2 «Участь у формуванні суддівського корпусу» розділу ІІ «Особлива частина» Закону України «Про Вищу раду правосуддя», після чого у разі внесення ВРП подання про призначення судді на посаду Президент України видає відповідний указ.

74. Отже, включення особи до кількох рейтингів у зв`язку з участю в декількох конкурсах, якщо умови їх проведення цього не забороняють, не створює ситуації юридичної невизначеності та не обумовлює можливості призначення особи одразу на кілька посад судді, як помилково вважає позивач, адже відповідна рекомендація ВККС є предметом подальшого розгляду ВРП.

75. Оскаржуваним рішенням ВККС не вирішувала питання допуску до участі в конкурсі, у ньому немає оцінки можливості кандидата брати в ньому участь та бути включеним до рейтингу, натомість цим рішенням лише констатовано місце учасників конкурсу у відповідному рейтингу.

76. Позивач обґрунтував свої доводи про відсутність у відповідача підстав для включення до рейтингу, затвердженого оскаржуваним рішенням ВККС, осіб, які отримали рекомендації для призначення на посади суддів до загальних місцевих судів тим, що у пункті 13 частини першої статті 70 та пункті 3 частини першої статті 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фрази «…внесення рекомендації Вищій раді правосуддя щодо призначення кандидата на посаду судді» та відповідно «вносить до Вищої ради правосуддя рекомендацію про призначення кандидата на посаду судді» свідчать про можливість внесення лише однієї рекомендації на одну посаду судді, адже їх вжито в однині.

77. Велика Палата Верховного Суду вважає, що наведені доводи не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки є наслідком надто формального та несистемного підходу до розуміння цих правових норм.

78. Стосовно доводів позивача про те, що з огляду на пункт 2 Умов подання документів та допуску до добору і відбіркового іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду, затверджених рішенням ВККС від 03 квітня 2017 року № 28/зп-17, отримання кандидатом рекомендації ВККС про призначення на вакантну посаду судді має наслідком для цієї особи завершення конкурсу і добору, у межах якого він відбувався, що виключає можливість участі такого кандидата в наступних конкурсах, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.

79. Відповідно до пункту 2 зазначених Умов, на який посилається скаржник, участь особи в доборі припиняється на підставі, зокрема, рішення Комісії про рекомендування особи для призначення на посаду судді.

80. Разом із цим визначення добору наведено в частині першій статті 72 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно з якою добір кандидатів на посаду судді полягає у проходженні особами, допущеними до добору, відбіркового іспиту, організації проведення ВККС щодо осіб спеціальної перевірки в порядку, встановленому законодавством у сфері запобігання корупції, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, а також у проходженні спеціальної підготовки та складенні кваліфікаційного іспиту.

81. Тобто за цим Законом добір включає: 1) проходження особами, допущеними до добору, відбіркового іспиту; 2) організації проведення ВККС спеціальної перевірки; 3) проходження спеціальної підготовки та 4) складення кваліфікаційного іспиту.

82. Положення частини першої статті 72 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кореспондуються з пунктами 6, 8, 9 та 10 частини першої статті 70 цього ж Закону, якою визначено порядок добору та призначення на посаду судді.

83. Системний аналіз частини першої статті 70 та частини першої статті 72 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дає підстави для висновку про те, що після складення кандидатом відбіркового іспиту, проходження спеціальної перевірки, спеціальної підготовки та успішного складення кваліфікаційного іспиту кандидат зараховується до резерву і в розумінні статті 72 вказаного Закону вважається таким, що пройшов добір.

84. У справі, яка переглядається, суд установив, що кандидати, які приймали участь у конкурсах, перебували в резерві (резервах), тобто пройшли добір.

85. Беручи до уваги наведене, Велика Палата Верховного Суду відхиляє зазначені доводи скаржника як необґрунтовані.

86. Крім цього, не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції надав пріоритет підзаконним нормативним актам відносно законів України, що суперечить статтям 1, 6, 8, 19 Конституції України, оскільки немає правових підстав вважати, що в межах предмета доказування в цій справі аналізовані вище норми Умов проведення конкурсів та Положень про проведення конкурсу та про складання кваліфікаційного іспиту суперечать вимогам Закону України «Про судоустрій і статус суддів» як акта вищої юридичної сили.

87. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить прямої заборони надання Комісією кількох рекомендацій за наслідками декількох конкурсів, як і участі в декількох конкурсах одного кандидата, а відповідні підзаконні нормативно-правові акти, ухвалені ВККС щодо порядку організації та проведення конкурсів на заміщення вакантних посад суддів, лише конкретизують його положення.

88. Стосовно посилань скаржника на недотримання відповідачем принципу юридичної визначеності та допущення дискримінації внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення Велика Палата Верховного Суду вважає, що положення, згідно з якими проведено згадані конкурси, є зрозумілими та передбачуваними, а дії ВККС - послідовними, з дотриманням верховенства права та недискримінації.

89. У цьому контексті варто зауважити, що правила участі в конкурсах були однаковими для всіх кандидатів, а доступ до них - рівним, позивач був обізнаний та погодився з порядком складення кваліфікаційного іспиту, при цьому згідно з матеріалами справи позивача було зараховано до декількох резервів, він взяв участь і в конкурсі на зайняття посади судді місцевого загального суду, і в конкурсі на зайняття посади місцевого спеціалізованого суду на тих же умовах, що і решта кандидатів. Сам собою той факт, що деякі з кандидатів, на відміну від позивача, перемогли в обох конкурсах і їх було включено до відповідних рейтингів, не свідчить про допущення стосовно нього дискримінації, зокрема, в розумінні Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні». Врешті ОСОБА_1 не обґрунтував, за якою ознакою ставлення до нього відрізнялося від інших кандидатів та про які саме випадки йдеться.

90. Посилання скаржника на те, що включення до рейтингу учасників конкурсу до місцевих адміністративних і господарських судів осіб, стосовно яких Комісія внесла рекомендацію ВРП щодо призначення на посади суддів місцевих загальних судів, звузило набуте ним право участі в конкурсі до місцевих адміністративних і господарських судів, водночас він мав законні очікування, що його право не буде звужено в такий спосіб, не заслуговують на увагу, оскільки та обставина, що ОСОБА_1 розраховував на участь або неучасть у конкурсі певних кандидатів, не охоплюється поняттям «законних очікувань» з урахуванням наведеного вище.

91. Також не заслуговують на увагу доводи скаржника про те, що, прийнявши оскаржуване рішення, ВККС не врахувала першочергової потреби щодо заповнення всіх вакантних посад суддів, оскільки зазначеним рішенням лише затверджено й оприлюднено рейтинг учасників конкурсу, оголошеного рішенням ВККС від 09 серпня 2019 року, а внесені на його підставі рекомендації про призначення кандидатів на посаду судді є предметом подальшого розгляду ВРП, яка на виконання своїх повноважень на власний розсуд ухвалює рішення щодо внесення Президентові України подання про призначення судді на посаду.

92. Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у цій справі, оскільки ВККС прийняла оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, при цьому діяла послідовно, предбачувано, з урахуванням принципів верховенства права і недискримінації, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б дозволяли вважати дії Комісії свавільними. Вимоги позивача про зобов`язання ВККС повторно розглянути питання стосовно затвердження відповідного рейтингу, а також сформувати і затвердити такий рейтинг є похідними від вимог про визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення ВККС, а тому теж не підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

93. Згідно зі статтею 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

94. Велика Палата Верховного Суду вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального права, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Висновки щодо розподілу судових витрат

95. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

96. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 266, 308, 310, 316, 322 КАС, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя-доповідач В. С. Князєв
Судді:
Т. О. Анцупова Л. М. Лобойко
І. В. Григор`єва К. М. Пільков
М. І. Гриців О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима В. В. Пророк
Ж. М. Єленіна О. М. Ситнік
О. С. Золотніков В. М. Сімоненко
Л. Й. Катеринчук І. В. Ткач
Г. Р. Крет С. П. Штелик