Справа № 160/11787/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про опис майна у податкову заставу, -
25.09.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області , в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року позовна заява була залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин; належним чином завірених копій документів, що додані до позовної заяви, для відповідача; належним чином завірених копій: документа на підтвердження своєї адміністративної процесуальної дієздатності (паспорту громадянина України), копії власної картки платника податків та свідоцтва про шлюб для відповідача; оригіналу документа про сплату судового збору за подання до суду адміністративного позову у розмірі 840,80 грн.
На виконання вимог вказаної ухвали суду від 30.09.2020 року позивачем усунуті означені недоліки позовної заяви шляхом подання до суду 09.10.2020 року заяви про усунення недоліків позовної заяви.
30.11.2020 року на електронну адресу суду від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання, в якому останній просив продовжити строк для надання відзиву у справі.
Також відповідачем 30.11.2020р. надано витребувані ухвалою суду від 15.10.2020р. докази.
14 грудня 2020 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України, а також з урахуванням того, що з 07.12.2020 р. по 11.10.2020 р., включно, суддя Турова О.М. перебувала у відпустці, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, а повне судове рішення складено першого робочого дня.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ) на праві власності належить легковий автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER, 2012 року випуску з об`ємом двигуна 4999 см.куб., державний номер НОМЕР_6 , право власності на який зареєстровано 16.01.2014р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 .
Вказане податкове повідомлення-рішення направлене на адресу позивача: АДРЕСА_2 (яка, зокрема, зазначена позивачем у позовній заяві), засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак, поштове відправлення, яким воно надсилалося, повернуто до контролюючого органу з відміткою відділення поштового зв`язку від 29.05.2017р. про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення.
Не погодившись з вказаними податковим повідомленням-рішенням та рішенням про опис майна у податкову заставу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами справи, суд зважає на таке.
Вказані спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України) в редакціях, що були чинними на момент їх виникнення.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 ПК України було введено новий податок - транспортний податок.
Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України у редакції, що діяла у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.
Відповідно до статті 10 ПК України транспортний податок належить до місцевих податків.
Положеннями підпунктів 12.3.2, 12.3.4. пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.
Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зміни до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України, які діяли у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, були внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VIII.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VIII в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Отже, Законом України №909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01 січня 2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378 грн. (стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»), а тому 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року складали 1033500 грн.

Таким чином, об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

13.07.2016 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №7/11 Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 Про місцеві податки і збори на території міста, зокрема в частині визначення об`єкта оподаткування платників податку, податкового періоду та інших обов`язкових елементів транспортного податку згідно зі ст.ст. 46-49, 267 ПК України.

Як зазначалося вище, середньоринкова вартість транспортного засобу визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (далі - Методика), відповідно до положень пункту 2 якої (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403 (Офіційний вісник України, 2013 р., №44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку №403).

Згідно з пунктом 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики).

На коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортних засобів згідно додатком 1 та додатком 2 Методики впливає строк експлуатації транспортних засобів та нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів. При цьому, технічний стан автомобіля відповідно до Методики не впливає на обрахунок середньоринкової вартості автомобіля.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем розрахунок, здійснений у відповідності до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг згідно з п.14 Методики, на підтвердження своєї позиції про те, що середньоринкова вартість автомобіля, належного позивачеві на праві власності, становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, не надано.

Натомість, позивачем надано до суду надано документи, за якими ОСОБА_1 здійснено придбання належного їй транспортного засобу.

Судом встановлено, що 25 березня 2014 р. між ТОВ «Арена Сервис, ЛТД» (Продавець) та ОСОБА_6 (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу №30А/14, відповідно до умов якого, з урахуванням Додатку №1 від 25 березня 2014 р., Продавець зобов`язується передати у власність Покупця транспортний засіб (автомобіль) LEXUS GX460 (U1) 2013 року випуску.

Відповідно до п. 2.1 Договору загальна вартість Товару на дату укладання цього договору становить 793407,00 (сімсот дев`яносто три тисячі чотириста сім) гривень, в тому числі ПДВ 13 223,45 (тринадцять тисяч двісті двадцять три гривні 45 копійок).

Зазначена вартість автомобіля також відображена в додатку №1 Специфікація до договору.

Таким чином, вартість придбаного позивачем автомобіля є меншою, ніж передбачено підпунктом 267.2.1 ст. 267 Податкового кодексу України (1 033 500,00 грн.).

При цьому, відповідачем жодним чином не спростовано, що вартість належного позивачеві автомобіля перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року, і не надано жодного розрахунку його середньоринкової вартості.

Натомість, судом встановлено, що на веб-сайті Мінекономрозвитку в розділі «Транспортні засоби: розрахунок вартості» серед переліку моделей автомобілів LEXUS модель GX460 (U1) взагалі відсутня.

Враховуючи наведене, а також відсутність в матеріалах справи доказів, які б підтверджували правомірність висновку контролюючого органу про те, що середньоринкова вартість автомобіля, належного позивачеві на праві власності, становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а також встановлення обставин відсутності на веб-сайті Мінекономрозвитку в розділі «Транспортні засоби: розрахунок вартості» серед переліку моделей автомобілів LEXUS моделі GX460 (U1) та встановлення вартості автомобіля при його придбанні позивачем, яка не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року, суд доходить висновку про протиправність нарахування контролюючим органом суми грошового зобов`язання по транспортному податку позивачеві за 2016 рік та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 29.08.2016 року №13648-13.

Відтак, спірне податкове повідомлення-рішення від 29.08.2016 року №13648-13 є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Щодо іншої частини позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу, суд зазначає про таке.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

При цьому, податкова застава це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом (пп. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Зокрема, у разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Відповідно до пунктів 88.1 та 88.2 статті 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

В силу приписів пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі:

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Отже, якщо платник податків не сплачує у встановлений строк грошове зобов`язання, то у контролюючого органу виникає право податкової застави.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого, відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також, на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі, якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі, якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також, на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 89.3 наведеної статті майно на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Отже, опис майна у податкову заставу є наслідком рішення керівника контролюючого органу (таке рішення керівника контролюючого органу має бути пред`явлено платнику податків, що має податковий борг).

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку, опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Згідно з пунктом 89.5 статті 89 Податкового кодексу України, у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Якщо майно платника податків є неподільним і його балансова вартість більша від суми податкового боргу, таке майно підлягає опису у податкову заставу у повному обсязі (пункт 89.6 статті 89 Податкового кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що в.о начальника Лівобережного управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Коренєвим Д.В. 14.07.2020 року прийнято Рішення про опис майна у податкову заставу №12239-17-60/64, яким вирішено відповідно до ст. 89 розділу ІІ Податкового кодексу України здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ).

На підставі цього Рішення про опис майна у податкову заставу №12239-17-60/64 проведено опис майна ОСОБА_1 , про що складено Акт опису майна від 29.07.2020 №634//52-60-64, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.07.2020р., та відповідно до вимог ст.42 ПКУ направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу платника 04.08.2020.

Приймаючи Рішення про опис майна у податкову заставу №12239-17-60/64 від 14.07.2020 року відповідач виходив з того, що позивач має податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб в загальній сумі 24869,86 грн. (інформація про наявність податкового боргу міститься в АІС «Податковий блок»), що виник у зв`язку із несплатою ОСОБА_1 у встановлені законом строки сум грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням №13648-13, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000,00грн.

Зважаючи на те, що вищевказане податкове повідомлення-рішення №13648-13 є протиправним та скасоване судом, то і рішення про опис майна у податкову заставу, винесене у зв`язку із наявністю податкового боргу, що виник на підставі вищевказаного податкового повідомлення-рішення, є протиправним та підлягає скасуванню, позаяк за наведених обставин у позивача фактично податковий борг відсутній, а, отже, і відсутні підстави для опису майна у податкову заставу.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення вказаної статті та зважаючи на задоволення позовних вимог ОСОБА_7 у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1681,60 грн. підлягають відшкодуванню на користь останньої за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49600) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про опис майна у податкову заставу задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області №13648-13 від 29.08.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення в.о. начальника Лівобережного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області Корнеєва Д.В. №12239-17-60/64 від 14 липня 2020 року про опис майна у податкову заставу.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49600) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог у сумі 1681,60грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текс рішення виготовлено 14 грудня 2020 року.

Суддя О.М. Турова