Справа № 595/64/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

29 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 595/64/21 пров. № А/857/4681/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Довгої О. І.
суддів -Глушка І. В.
Запотічного І. І.

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року у справі № 595/64/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: не додано документа про сплату судового збору та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 12 квітня 2021 року за допомогою електронних засобів зв`язку на адресу електронної пошти , що підтверджується відповідним документом про її отримання, який міститься в матеріалах справи.

28 квітня 2021 року до суду надійшов лист Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому скаржник зазначає про те, що до апеляційної скарги він долучив платіжне доручення №20489. Вважає, що таке доручення підтверджує сплату судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки сплачене за реквізити Восьмого апеляційного адміністративного суду. Поряд з цим, зазначає, що у платіжному дорученні не зазначено номеру справи, по якій сплачується судовий збір, однак це не може свідчити про те, що збір сплачено по іншій справі, а відтак не може бути підставою для неприйняття такого платіжного доручення.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом з`ясовано, що до апеляційної скарги скаржник долучив платіжне доручення №20489 від 28 грудня 2020 року на суму 1261 грн. 20 коп. Поряд з цим судом встановлено, що позовна заява у цій справі подана 14 січня 2021 року, а платіжне доручення датоване 28 грудня 2020 року, тобто до фактичного виникнення адміністративного спору. Крім того, у платіжному дорученні відсутні ідентифікуючі реквізити такі як номер справи, у межах якої подається відповідна скарга, та дата судового акта, що оскаржується.

В контексті покликань скаржника апеляційний суд вважає за необхідне зазначити такі міркування.

У частині 1 статті 1 Закону «Про судовий збір» подано визначення судового збору.

Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Законом «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання апеляційної скарги на рішення адміністративного суду.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України (ч. 1, 2 статті 9 Закону «Про судовий збір»).

Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, а також встановлено вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Відповідно до Інструкції платіжне доручення оформлюється платником за формою згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів. Так, одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу». Реквізит «Призначення платежу» платник заповнює так, щоб надати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

У платіжному дорученні, який є документом про сплату судового збору, в розділі «Призначення платежу» мають бути зазначені відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Необхідними реквізитами ідентифікації позовної заяви (заяви, скарги) або апеляційної скарги є номер справи, у межах якої подається відповідна апеляційна скарга та дата рішення суду, яке оскаржується.

Згідно з частиною 5 статті 296 КАС України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Проте є випадки, коли сторони за подання апеляційної скарги використовують квитанції про сплату судового збору, що був сплачений попередньо, ще за довго до винесення рішення (навіть за кілька місяців); у квитанції не видно реквізитів, що перешкоджає перевірці зарахування судового збору. Також досить часто судовий збір помилково сплачують на інші рахунки. Однак сплачений судовий збір, що передує даті винесення оскаржуваного судового рішення, не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно Кодексу адміністративного судочинства України та частин 1, 2 статті 9 Закону «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв, скарг, клопотань перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За приписами статті 72 КАС України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 74 КАС України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення (стаття 76 КАС України).

Відповідно до статті 76 КАС України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, квитанція про сплату судового збору за подання апеляційної скарги має містити інформацію про номер справи, у межах якої подається відповідна скарга, та дату прийняття судового акта, що оскаржується, у іншому випадку квитанція не є належним доказом сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі і не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу.

Згідно з частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року у справі № 595/64/21 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний