Справа № 420/2509/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2509/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пироговська, буд. 11, ідентифікаційний код юридичної особи:38296363) про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, пов`язану з відмовою в нарахуванні та виплаті з 01.03.2018 до 30.04.2020 ОСОБА_1 грошових коштів, які складають різницю між отриманим та належним грошовим забезпеченням і додатковими видами грошового забезпечення (матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення, премія, інших виплат), розрахованими з урахуванням окладу за військове звання «підполковник юстиції» в розмірі: - з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1490,00 грн.; - з 01.01.2019 по 31.12.2019- 1670,00 грн.; - з 01.01.2020 по 23.03.2020 - 1890,00 грн.; передбаченому приміткою до Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2018; зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошових коштів, які складають різницю між отриманим та належним грошовим забезпеченням і додатковими видами грошового забезпечення (матеріальною допомогою на вирішення соціально- побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення, премія, інших виплат), розрахованими з урахуванням окладу за військове звання «підполковник юстиції» в розмірі: - з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1490,00 грн.; - з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1670,00 грн.; - з 01.01.2020 по 23.03.2020 - 1890,00 грн.; відповідно до примітки до Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем за період з 01.03.2018 по 14.08.2020 не вірно визначався розмір окладу за військовим званням, тобто без урахування Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". На думку позивача розмір окладу за військовим званням повинен був бути не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, що встановлений на 1 січня відповідного календарного року.

Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/2509/21 за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання неправомірними дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошових коштів.

Відповідач - Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону проти задоволення позовних вимог заперечує, з підстав, наведених у письмовому відзиві на адміністративний позов (вхід. № 14212/21 від 22.03.2021 року), наголошуючи, що примітка до нормативно-правового акта носить інформаційний характер, та не може містити норм права. Постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» до п. 4 Постанови № 704 внесла зміни, якими встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2018, та вилучила умову, що такий розрахунок повинен проводитися виходячи із 50 % розміру мінімальної зарплати, встановленого законом на 1 січня календарного року. Однак, зміст примітки до Додатку 14 до Постанови № 704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови. Крім того, зазначає, що п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата (на чому наполягає Позивач) не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

29.03.2021р. віл позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№15429/21), в якій позивач заперечує проти доводів відповідача та просить позов задовольнити.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з послужного списку позивача, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України з 01.08.1990 та з 07.02.2002, відряджений у розпорядження Генерального прокурора України.

З 07.02.2002 до 14.08.2012, проходив військову службу на прокурорсько-слідчих посадах військової прокуратури Південного регіону України, яка входила до складу Генеральної прокуратури України.

У період з 14.08.2012 до 31.01.2015р. проходив службу (працював) на прокурорсько-слідчих посадах у прокуратурі Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, яка входила до складу Генеральної прокуратури України.

Наказом 1-го заступника Міністра оборони України від 30.10.2009 № 221 позивачу присвоєно військове звання «підполковник юстиції».

З 31.01.2015 до 30.04.2020 позивач проходив військову службу на прокурорсько-слідчих посадах військової прокуратури Південного регіону України, яка входила до складу Генеральної прокуратури України.

На вказаних прокурорсько-слідчих посадах, позивач проходив військову службу до 30.04.2020, з урахуванням особливостей передбачених Законом України «Про прокуратуру», у військовому званні «підполковник юстиції».

Судом встановлено, що наказом Генерального прокурора України від 05.02.2020 № 66 «Про окремі питання забезпечення початку роботи спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур)» - «Військову прокуратуру Південного регіону України» перейменовано у «Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону» без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (копія наказу додається; оригінал наказу наявний у Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону України та Офісі Генерального прокурора України).

Наказом військового прокурора Південного регіону України від 30.04.2020 № 424к ОСОБА_1 звільнено з органів прокуратури, а саме звільнено з посади прокурора відділу організаційного процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконанні судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Військової прокуратури Південного регіону України, виключено зі списків особового складу військової прокуратури Південного регіону України, всіх видів забезпечення та направлено, для подальшого проходження військової служби у розпорядження Міністерства оборони України.

04.09.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону із запитом на отримання публічної інформації з проханням повідомити заявника про те, який розмір окладу за військове звання «підполковник юстиції» застосовувався військовою прокуратурою Південного регіону України під час нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення.

Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону листом від 07.10.2020р. за вих. № 21/30 повідомила позивачу, що відповідно до п. 4 Постанови № 704 на час її прийняття передбачалося, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Додаток 14 до Постанови № 704, в якому у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, має примітки пояснювального характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується під час обчислення розмірів окладів за військовим (спеціальним) званням, у залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норма права не міститься. Та зазначено, що підстав для проведення перерахунку не має.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, пов`язану з відмовою в нарахуванні та виплаті з 01.03.2018 до 30.04.2020 ОСОБА_1 грошових коштів, які складають різницю між отриманим та належним грошовим забезпеченням і додатковими видами грошового забезпечення (матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення, премія, інших виплат), розрахованими з урахуванням окладу за військове звання «підполковник юстиції» в розмірі: - з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1490,00 грн.; - з 01.01.2019 по 31.12.2019- 1670,00 грн.; - з 01.01.2020 по 23.03.2020 - 1890,00 грн.; передбаченому приміткою до Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2018; зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошових коштів, які складають різницю між отриманим та належним грошовим забезпеченням і додатковими видами грошового забезпечення (матеріальною допомогою на вирішення соціально- побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення, премія, інших виплат), розрахованими з урахуванням окладу за військове звання «підполковник юстиції» в розмірі: - з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1490,00 грн.; - з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1670,00 грн.; - з 01.01.2020 по 23.03.2020 - 1890,00 грн.; відповідно до примітки до Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2018, є такими, що не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. в редакції чинній на час звільнення позивача зі служби, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини 3 статті 25 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до, цього Закону.

Частинами 1, 2 статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» встановлено, що Кабінет Міністрів України на основі, та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Суд зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року є підзаконним нормативно-правовим актом, яким Кабінет Міністрів України, відповідно до частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», встановлює види та розміри грошового забезпечення військовослужбовців.

Як вбачається зі структури Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 р., пунктом 1 її постановляючої частини затверджені нормативні акти, зокрема тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 1), схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 14).

В пункті 4 постановляючої частини Постанови Кабінету Міністрів України №704, від 30.08.2017 р. містяться нормативні положення, зокрема наведений порядок визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

Відповідно до норми пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 р., на час прийняття цієї постанови передбачалося, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1 та 14 до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 р., в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року до пункту 4 Постанови КМ України №704 від 30.08.2017 р. внесені зміни, якими встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2018 року, та вилучено умову, що такий розрахунок повинен проводиться виходячи із 50% розміру мінімальної зарплати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 р. не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Суд звертає увагу, що пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017 р., установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата (на чому наполягає позивач) не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 р. (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р.) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 р., а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Такі ж правила діють при визначенні грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби.

Суд звертає увагу, що Постанова Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 р. (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р.) є чинною, а отже підлягає до застосування.

З огляду на викладені вище обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування при обчислені посадового окладу та окладу за військовим званням позивача такої розрахункової величини, як мінімальна заробітна плата, а тому вимоги даного позову, на думку суду, є необґрунтованими.

Суд критично оцінює посилання позивача в частині що стосується окладу за військове (спеціальне) звання з огляду на існуючу правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 11.02.2021 року у справі № 200/3774/20-а, згідно якої оскільки норма п. 3роз. ІІ Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення п. 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, колегія суддів не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. Також зазначено, що примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер та не може містити норм права.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач діяв правомірно, застосовуючи, при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням, таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 рік.

За таких обставин відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, пов`язану з відмовою в нарахуванні та виплаті з 01.03.2018 до 30.04.2020 ОСОБА_1 грошових коштів, які складають різницю між отриманим та належним ОСОБА_1 грошовим забезпеченням і додатковими видами грошового забезпечення (матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення, премія, інших виплат), розрахованими з урахуванням окладу за військове звання «підполковник юстиції» в розмірі: - з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1490,00 грн.; - з 01.01.2019 по 31.12.2019- 1670,00 грн.; - з 01.01.2020 по 23.03.2020 - 1890,00 грн.; передбаченому приміткою до Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2018.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення і похідної позовної вимоги щодо зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошових коштів, які складають різницю між отриманим та належним ОСОБА_1 грошовим забезпеченням і додатковими видами грошового забезпечення (матеріальною допомогою на вирішення соціально- побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення, премія, інших виплат), розрахованими з урахуванням окладу за військове звання «підполковник юстиції» в розмірі: - з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1490,00 грн.; - з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1670,00 грн.; - з 01.01.2020 по 23.03.2020 - 1890,00 грн.; відповідно до примітки до Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2018.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З огляду на відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пироговська, буд. 11, ідентифікаційний код юридичної особи:38296363) про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошових коштів,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.