Справа № 160/1177/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 квітня 2021 року Справа №160/1177/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №160/1177/19, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року по справі № 160/1177/19 був задоволений позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної в місті ради щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 26.04.2018 року.

- зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної в місті ради визначити та виплатити ОСОБА_1 з 26.04.2018 року щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно заяв на щомісячну адресну допомогу від 26.04.2018 року та 26.10.2018 року.

- присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної в місті ради (вул.Ватутіна, 37в, м.Кривий Ріг, 50096; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 768,40 грн.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 року апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної в місті ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року по справі №160/1177/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернуто особі, яка її подала.

До суду 28.04.2021 року від позивача надійшла заява, в якій вона просить:

- встановити судовий контроль за виконанням з боку Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 р. у справі №160/1177/19;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради подати звіт про виконання судового рішення від 12.04.2019 р. по справі №160/1177/19, у встановлений судом строк;

- в разі неподання такого звіту, просить суд установити новий строк на подання звіту та накласти на керівника суб`єкта владних повноважень визначений судом штраф.

Вказана заява мотивована тим, що з квітня по жовтень 2019 року Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради здійснило їй виплати за 2018 рік за рішенням суду. В подальшому, зазначена державна допомога була призначена лише її чоловіку ОСОБА_2 без врахування її, з підстав нібито її працевлаштування пізніше шестимісячного терміну. Тобто державна допомога їй була знову припинена відповідно до пункту 7 Порядку 505 (постанова КМУ від 01.10.2014 р. № 505), згідно з письмовою відповіддю УПСЗН Покровської районної в місті Кривому Розі ради. Так, судом при розгляді її заяви було встановлено, що вона з 15.08.2016 року, працює на посаді вчителя-логопеда КЗ «Глеюватський комбінований дошкільний навчальний заклад (ясла-сад) «Веселка» Криворізької районної ради Дніпропетровської області». З того часу в її роботі нічого не змінилось. Станом на сьогодні вона працює там же, на тій же посаді, місце роботи вона не змінювала. Таким чином, підстави припинення виплати державної допомоги їй не зрозумілі, та є такими, що протирічать Порядку 505.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі № 805/402/18 (провадження № Пз/9901/20/18) зазначено, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення Ліпісвіцька проти України №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Бурдов проти Росії від 07.05.2002, Ромашов проти України від 27.07.2004, Шаренок проти України від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі №806/2143/15 звертає увагу, що норма статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувана шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст.382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України Про виконавче провадження. Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України Про виконавче провадження).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України Про виконавче провадження врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для його (рішення) виконання і позивачем звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення не надано доказів на підтвердження зазначених обставин.

Як видно з матеріалів справи, судом 02.10.2019 року було видано виконавчі листи по даній справі.

Суд звертає увагу на те, що, з урахуванням положень ч.1 ст.287 КАС України, позивач має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважатиме, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси.

При цьому, матеріали даної справи не містять доказів звернення позивача із виконавчими листами до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду.

Так, статтею 382 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність за не виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що свідчить про наявність у позивача, в разі умисного невиконання відповідачем постанови суду апеляційної інстанції у цій справі, можливості звернутись з відповідною заявою відносно відповідачів до правоохоронних органів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №160/1177/19.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.243, 248, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №160/1177/19 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали відповідно до вимог ст.295 КАС України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя К.С. Кучма