Справа № 520/2347/21
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 р. № 520/2347/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Шляхової О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Молчанової О.М.,

представника позивача - Осипова Н.В.,

представника відповідача - Діанової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "ДЖЕРЕЛО" НАЗАРЬКО ВАЛЕНТИНИ САМСОНІВНИ (с. Василівка, (Грушівська с/р), буд. 1, Куп`янський район, Харківська область, 63758 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "ДЖЕРЕЛО" ОСОБА_1 звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.11.2020 №0 про застосування штрафу у розмірі 500 000,00 грн., прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області на підставі Акту перевірки акту перевірки від 03.11.2020 (реєстраційний №2731/20/26/РРО/22675329/714 від 04.11.2020) щодо відсутності ліцензії на зберігання пального;

- стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області судові витрати на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Фермерське господарство «ДЖЕРЕЛО» ОСОБА_1 є юридичною особою реального сектору економіки, що здійснює господарську діяльність у сфері вирощування сільськогосподарських культур з метою подальшого їх продажу для отримання прибутку. Позивачем отримано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 24.11.2020 №0 про застосування штрафу розмірі 500 000,00 гривень за порушення передбачене ч. 1, 8 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та на підставі п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України і абз. 8 ч. 2 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР. Вказане податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акту перевірки від 03.11.2020 реєстраційний №2731/20/26/РРО/22675329/714 від 04.11.2020. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 24.11.2020 №0 в частині застосування штрафу у сумі 500 000,00 гривень протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних цистерн/ємностей/резервуарів, суб`єкт господарювання не повинен отримувати ліцензію на право зберігання пального, якщо таке пальне було завантажене у паливні баки транспортних засобів. Позивач зазначає, що ним не заперечується факт отримання та використання пального виключно для власних потреб, проте заперечує факт його зберігання на момент проведення перевірки, оскільки пальне було використане у господарській діяльності позивача - для заправки зерносушильного обладнання та сільськогосподарської техніки. Разом із тим, при здійсненні перевірки ревізори обмежились лише описом факту придбання ФГ «ДЖЕРЕЛО» ОСОБА_1 пального, не встановивши факт його зберігання, місце зберігання, наявні на час перевірки залишки та порядок його використання. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення та акт перевірки не містять в собі жодних мотивованих підстав та причин застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 500 000,00 гривень.

Ухвалою суду від 22.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що позивач у період з вересня 2020 року по жовтень 2020 року отримував пальне від постачальників Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеройлгруп», Товариства з обмеженою відповідальністю «НП Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Генрих» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ГазХолдинг Україна», що підтверджується акцизними накладними, які відображаються в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. При реєстрації вищевказаних акцизних накладних постачальники зазначали наступні критерії: код операції « 3», умови оподаткування « 0», напрямок використання « 0». Дані критерії використовуються у разі відвантаження продукції на адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання не платник акцизного податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки. Так, в акцизних накладних пунктом розвантаження пального вказано адресу: будинок АДРЕСА_1 та зазначено об`єм нафтопродуктів у літрах. На момент перевірки ФГ «ДЖЕРЕЛО» ОСОБА_1 не отримало ліцензію на зберігання пального та не належить до переліку осіб, які мають право зберігати пальне без отримання ліцензії, що наведені у ст. 15 Закону №481/95-ВР. Відповідальність за наведене порушення передбачена абз. 8 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР, а розмір фінансової санкції у разі зберігання пального без наявності ліцензії становить 500 000 гривень.

Ухвалою суду від 25.03.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

22.04.2021 протокольною ухвалою суду замінено відповідача у справі з Головного управління ДПС у Харківській області () на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини і факти, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти позову, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, підтримавши відзив на позов.

Вислухавши позицію сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Фермерське Господарство «ДЖЕРЕЛО» ОСОБА_1 зареєстроване як юридична особа, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області. Основний вид діяльності за кодом КВЕД є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с.7-10).

На підставі наказу №4158 від 30.10.2020 ГУ ДПС у Харківській області проведено фактичну перевірку Фермерського господарства «ДЖЕРЕЛО» ОСОБА_1 з метою контролю в частині обігу, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (а.с.39-40).

За результатами фактичної перевірки складено Акт від 03.11.2020 №2731/20/26/РРО/22675329/714 (а.с.34-38).

Згідно Акту встановлено порушення ФГ «ДЖЕРЕЛО» ОСОБА_1 ч. 1, 8 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995, а саме: зберігання пального без наявності відповідної ліцензії.

У поясненнях до Акту головою ФГ «ДЖЕРЕЛО» ОСОБА_1 зазначено, що фермерське господарство згідно акцизної накладної №93 від 19.10.2020 придбало тяжкі дисцилятори для використання для власних потреб, ліцензія на зберігання пального відсутня.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Харківській області встановлено зберігання пального за адресою: АДРЕСА_1 , що використовується ФГ «ДЖЕРЕЛО» ОСОБА_1 , яке суб`єкт господарювання отримував згідно акцизних накладних в період з 01.04.2020 по дату завершення перевірки, для власних потреб. Відповідні ліцензії на зберігання пального у фермерського господарства відсутні.

На підставі Акта прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.11.2020 № про порушення ФГ «ДЖЕРЕЛО» ОСОБА_1 ч. 1, 8 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995, та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і абз. 8 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 застосовано штрафну санкцію (фінансову) санкцію в розмірі 500 000,00 гривень. (а.с.41).

Не погодившись з вказаним повідомленням-рішенням від 24.11.2020 №, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України). Зокрема, ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Згідно із підпунктами 20.1.4, 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Спірні правовідносини також врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон №481).

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Суд звертає увагу, що предметом розгляду даної справи є податкове повідомлення-рішення від 24.11.2020 №0.

Щодо виявлених порушень, а саме зберігання пального без наявності ліцензії, суд виходить із наступного.

Згідно абзацу 55 та 56 статті 1 Закону №481 зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23.11.2018 №2628-111 були внесені зміни до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі -Закон №481), а саме: частину 20 статті 15 доповнено словами після слова "виробами" доповнити словами "або пальним", а після слова "ліцензій" - словами "на роздрібну торгівлю". Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 23.11.2018 №2628-111 вказана норма набирає чинності з 1 липня 2019 року. Отже, з 1 липня 2019 року запроваджено ліцензування оптової торгівлі пальним або зберігання пального.

Згідно абзацу 9 частини 2 статті 17 Закону №481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Аналіз наведених норм Закону №481/95-ВР свідчить про те, що зберігання пального може здійснюватися суб`єктом господарювання лише за наявності у нього ліцензії на зберігання пального.

Згідно з ч. ч. 8-10 ст. 15 Закону України №481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва. Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Згідно ч. 16 ст. 15 Закону України №481/95-ВР суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Частиною 19 ст. 15 Закону України №481/95-ВР зазначено, що ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Таким чином, суб`єкт господарювання, який здійснює зберігання пального без відповідної ліцензії, повинен нести відповідальність, передбачену приписами статті 17 Закону №481/95-ВР.

Судом встановлено, що підставою винесення податкового повідомлення-рішення №0 від 24.11.2020 стало зберігання пального ФГ «ДЖЕРЕЛО» ОСОБА_2 на об`єкту перевірки без ліцензії.

При цьому, зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач заперечує проти встановленого факту зберігання пального на момент проведення перервірки, проте не заперечує отримання пального з метою використання для власних потреб - заправки сільськогосподарської техніки. Однак, обґрунтованих доводів, які б спростовували виявлені порушення, позивач у позові не наводить.

Суд зауважує, що наведені позивачем обставини не знайшли свого відображення у відповідних доказах, а ґрунтуються виключно на власних поясненнях, які не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази використання пального для власних потреб шляхом розливу палива до сільськогосподарської техніки, без зберігання палива за місцем перервірки. Так, позивачем не надано будь-яких доказів щодо руху палива та його використання. Позивачем не надано та не підтверджено відповідними видатковими накладними, товарно-транспортними накладними кількості надходження палива та його залишку, фактичні об`єми використання палива позивачем у своїй господарській діяльності, документів на підтвердження обліку сільськогосподарської техніки та в якій кількості. Тобто, позивачем не підтверджено, що фермерське господарство має можливість без ліцензії на зберігання пального використовувати паливно-мастильні матеріали, якщо таке пальне розлито по бакам авто-парка підприємства, цистернам на колесах (бензовоз) тощо.

Згідно наданих ГУ ДПС в Харківській області копій акцизних накладних встановлено, що за період вересень-жовтень 2020 року ФГ «ДЖЕРЕЛО» НАЗАРКО ВАЛЕНТИНИ САМСОНІВНИ придбало у ТОВ «Інтеройлгруп», ТОВ «НП Плюс», ТОВ «Генрих» та ТОВ «ГазХолдинг Україна» пальне. При реєстрації вказаних акцизних накладних постачальники зазначали наступні критерії: код операції « 3», умови оподаткування « 0», напрямок використання « 0». Дані критерії використовуються у разі відвантаження продукції на адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання не платник акцизного податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки (а.с.44-54).

Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Згідно з пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Під час перевірки позивач не надав жодного доказу збереження паливно-мастильних матеріалів у спірний період у спосіб, який не передбачає обов`язку для позивача у оформленні ліцензії.

Частинами 1-3 статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Тому, податкове повідомлення-рішення від 24.11.2020 №0 прийняте відповідачем правомірно.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість. В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами підтвердив правомірність спірного рішення, наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про правомірність оскаржуваного рішення, а тому відсутні підстави для скасування його судом.

Суд, вирішуючи даний спір, також відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п.45 рішення в справі «Бочаров проти України», п.53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», п.43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 14, 243-246, 252, 255, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "ДЖЕРЕЛО" НАЗАРЬКО ВАЛЕНТИНИ САМСОНІВНИ (с. Василівка, (Грушівська с/р), буд. 1, Куп`янський район, Харківська область, 63758 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 28 квітня 2021 року.

Суддя О.М. Шляхова