Справа № 640/8430/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2021 року м. Київ № 640/8430/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Міністерства оборони України

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:
Міністерство оборони України (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач) про скасування постанови про накладання штрафу від 04 березня 2021 року ВП № 64028037.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем своєчасно та повно виконано рішення суду, а тому постанова про накладання штрафу є протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 07 квітня 2021 року. Зобов`язано відповідача надати суду: відзив на позовну заяву та належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження №64028037, докази направлення/вручення оскаржуваної постанови позивачу.

У судовому засіданні 07 квітня 021 року представник позивача позов підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року зобов`язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати суду протягом 3-х днів з дня отримання даної ухвали належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження № 64028037.

16 квітня 2021 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) надійшов відзив на адміністративний позов та матеріали виконавчого провадження № 64028037. Відзив мотивований тим, що Боржником не виконано рішення суду у повному обсязі, а відтак відсутні підстави для закриття виконавчого провадження, а штраф за невиконання рішення суду є обґрунтованим.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, в провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 64028037, відкрите постановою державного виконавця від 04 січня 2021 року за виконавчим листом № 640/9186/19, виданим 11 грудня 2020 року, яким зобов`язано Міністерство оборони України в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) повторно розглянути питання щодо призначення та виплати сержанту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження № 64028037 зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

18 лютого 2021 року до державного виконавця надійшла заява позивача про закінчення виконавчого провадження, мотивована тим, що 28 січня 2021 року Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянуто заяву позивача та прийнято рішення про скасування попереднього рішення та відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності.

Натомість, державним виконавцем винесено постанову про накладання штрафу від 04 березня 2021 року у розмірі 5100 грн у зв`язку з невиконанням рішення суду.

Незгода із таким рішенням зумовила звернення позивача із адміністративним позовом до суду.

За визначенням статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників (підпункти 1,2 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано положеннями статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", згідно частини першої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону № 1404-VII закріплено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини другої статті 75 Закону № 1404-VII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передумовою для накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем за наслідками перевірки, що проводиться наступного дня після спливу десятиденного терміну з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, факту невиконання такого рішення без поважних причин.

Судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Київський міський військовий комісаріат про визнання протиправним рішення в частині, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, що оформлене протоколом №40 від 29 березня 2019 року (пункт 91), в частині відмови сержанту ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності.

Зобов`язано Міністерство оборони України в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) повторно розглянути питання щодо призначення та виплати сержанту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині.

Як зазначено у мотивувальній частині рішення «Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що відповідачем не розглянуто питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги саме у зв`язку з встановленням інвалідності, натомість, судом встановлено, що відповідач помилково застосував до вказаних правовідносин пункт 4 статті 16-3 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ, оскільки матеріалами справи не підтверджено саме зміну відсотку втрати працездатності та/або встановлення вищої групи інвалідності позивачу, що, в свою чергу, свідчить про протиправність пункту 91 рішення Міністерства оборони України в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, що оформлене протоколом №40 від 29 березня 2019 року, яким сержанту ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності на підставі пункту 4 статті 16-3 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ, відповідно, про наявність правових підстав для його скасування.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства оборони України в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат повторно розглянути питання щодо призначення та виплати сержанту ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість та наявність правових підстав для їх задоволення».

Разом з тим, Боржником Міністерством оборони України повторно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Вищенаведене свідчить про невиконання Боржником рішення суду у вставлений державним виконавцем строк, а відтак і про обґрунтованість накладання на останнього штрафу.

За таких обставин докази наявні в матеріалах справи дають підстави дійти висновку відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову Міністерства оборони України - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 КАС України.
Згідно з частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова