Справа № 357/9156/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 квітня 2021 року

Київ

справа №357/9156/16-а

адміністративне провадження №Зв/9901/22/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Кравчук В.М., Желєзний І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.05.2018 у справі №357/9156/16-а за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною відмову у перерахунку пенсії та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 і №1013 від 09.12.2015 та згідно довідок прокуратури Київської області №18ф-411 від 17.08.2012 і №18ф-274 від 05.07.2016, з урахуванням нових розмірів заробітної плати станом на час звернення за перерахунком за відповідною посадою, починаючи відповідно з 09.07.2015 і з 01.01.2016.

Судами встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Біла Церква Київської області та отримує пенсію за вислугу років з 13.09.2001, яка призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 за №1789-ХІІ, в розмірі 90% заробітної плати, з якої було сплачено внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

08.07.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру», Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 і №1013 від 09.12.2015, оскільки, згідно довідок прокуратури Київської області №18ф-411 від 17.08.2012 і №18ф-274 від 05.07.2016, заробітна плата на посаді старшого прокурора прокуратури збільшилась.

Листом від 10.08.2016 №344/О-01 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії з посиланням на те, що в п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 зазначено, що з 01.06.2015 норми закону щодо пенсійного забезпечення, в тому числі і Закону України «Про прокуратуру» від 1991 року, втратили чинність, а тому з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених зазначеним законом, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погодившись з отриманою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2016 у задоволенні вимог позивача ОСОБА_1 за період з 09.07.2015 по 24.02.2016 відмовлено.

Позов в частині визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в місті Біла Церква Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії згідно довідки прокуратури Київської області №18ф-274 від 05.07.2016 задоволено.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в місті Біла Церква Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90 % від суми заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 за №1789-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 за №505 і постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 за №1013 з урахуванням довідки прокуратури Київської області №18ф-274 від 05.07.2016, починаючи з 25.02.2016.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2016 змінено.

Перший абзац резолютивної частини постанови викладено в наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії за період з 09.07.2015 по 24.02.2016 - залишити без розгляду.»

В іншій частині постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2016 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 02.05.2018 постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Частково задовольняючи позов суди попередніх інстанцій виходили з того, що перерахунок пенсії позивачу повинен здійснюватись на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року, в редакції чинній на час призначення пенсії, проте з 01.01.2016 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-УІІІ від 24.12.2015 абз. 6 ч. 15 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-УІІ доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та ухвалюючи нове про відмову в позові, суд касаційної інстанції виходив з того, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, відповідач не мав правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому УПФ, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13.01.2020 на адресу касаційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 02.05.2018 за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

Виключність обставин ОСОБА_1 мотивує тим, що Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. За цих обставин позивач стверджує, що в нього виникло право на перерахунок пенсії, а тому наявні підстави для перегляду постанови суду касаційної інстанції за виключними обставинами.

У відзиві на заяву відповідач просить у її задоволенні відмовити.

Розглянувши заяву про перегляд постанови Верховного Суду від 02.05.2018 за виключними обставинами, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 (справа №808/1628/18, розглянута у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду) сформував правовий висновок щодо практичного застосування положень зазначеної норми КАС України.

«<…> положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Слід звернути увагу, що словосполучення «ще не виконане», яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також «розширеного тлумачення» про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14 травня 2020 року, якою справу №808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

<…> Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічні положення містяться у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII.

<…> Наявність Рішення Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року по справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, крім того, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом першої інстанції положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.

<…> не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання».

Враховуючи, що саме об`єднана палата вирішує питання застосування норми права у разі наміру відступити від висновків суду у складі інших колегій суддів, а тому Суд не знаходить підстав для не врахування правового висновку об`єднаної палати у справі, що розглядається.

Позивач у цій справі просив переглянути за виключними обставинами в порядку статті 361 КАС України судове рішення, яким йому у задоволенні позову відмовлено. З огляду на наведений вище правовий висновок підстави для задоволення заяви позивача в цьому випадку відсутні.

Відповідно до частини першої статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 345, 368, 369, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.05.2018 у справі №357/9156/16-а за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

В.М. Кравчук

І.В. Желєзний