Справа № 620/834/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/834/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Грищенко Н.С.,

представника позивача - Соколенка Т.В.,

представника відповідача - Ананка Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Модера Оіл" до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Модера Оіл» (далі ТОВ «Модера Оіл») 05.02.2021 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі ГУДПС у Чернігівській області), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 31.12.2020 № та №.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що наявними у товариства первинними документами підтверджується реальний рух активів під час здійснення спірних господарських операцій. Також на момент існування правовідносин за договорами, його сторони були належним чином зареєстрованими як платники податку на додану вартість. За наведених обставин, вважає, що недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних не можуть бути підставою для висновків про безтоварність господарської операції. Крім того, чинним законодавством України не передбачено відповідальність платника податків за порушення, допущені його контрагентами, а усі кримінальні провадження, на які посилається відповідач, стосуються контрагентів, які були постачальниками товарів ТОВ «ГСМ.ТОРГ», а не самого контрагента позивача.

Ухвалою судді від 10.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.03.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною секретарем до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, надав відзив на позов та пояснив, що ТОВ «Модера Оіл» протягом перевіряємого періоду мало господарські відносини із ТОВ «Гросарі Трейд» та ТОВ «Інвест Петрол» щодо поставки нафтопродуктів. Однак, позивачем на перевірку не було надано відомостей про місцезнаходження нафтопродуктів, оскільки документи не містять відомостей про адреси резервуарів нафтобаз ТОВ «Нафтасіті». Також до перевірки не було надано кількісні та якісні характеристики нафтопродуктів, які повинні зберігатись у ТОВ «Нафтасіті», а надані на перевірку товарно-транспортні накладні не містять печатки перевізника.

Крім того, ГУДПС у Чернігівській області зазначило, що відповідно до податкової звітності контрагенти позивача не мають належної матеріально-технічної бази для здійснення господарської діяльності. Щодо ТОВ «Інвест Петрол» із баз даних Єдиного реєстру податкових накладних було встановлено, що товариство придбавало у квітні 2020 року бензин автомобільний у ТОВ «ГСМ.ТОРГ» та ТОВ «Легіон Систем», у яких відсутні фізичні та технологічні можливості для здійснення господарських операцій. При цьому, ТОВ «ГСМ.ТОРГ» придбавало зазначений товар у контрагентів, які є фігурантами кримінальних проваджень за ч. 3 ст. 209, ст. 364 Кримінального кодексу України.

За наведених обставин, відповідач зазначає про відсутність реальності здійснення господарських операцій між ТОВ «Модера Оіл» та його контрагентами.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій ТОВ «Модера Оіл» заявлені позовні вимоги підтримало та просило їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі, враховуючи такі обставини.

ТОВ «Модера Оіл»» зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 19.09.2019 внесено відповідний запис (а.с. 14). Позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість та перебуває на обліку в ГУДПС у Чернігівській області. Згідно реєстраційних даних, основним видом діяльності ТОВ «Модера Оіл» є 47.30 роздрібна торгівля пальним. Позивач має ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, строком дії до 18.02.2025. Згідно зі звітом форми №Д4 за 2020 рік, облікова кількість штатних працівників товариства становить 82 чол. (а.с. 14-29). Для здійснення господарської діяльності позивач уклав із ТОВ «Нафтасіті» (зберігач) договір зберігання від 18.02.2020 №843, відповідно до умов якого зберігач зобов`язався приймати та зберігати нафтопродукти й інші товарно-матеріальні цінності, які передаються ТОВ «Модера Оіл» (а.с. 113-115).

Судом встановлено, що на підставі направлень від 11.08.2020 №1405, №1406, наказу від 10.08.2020 №1102, відповідно до вимог пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України посадовими особами контролюючого органу було проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з питань правомірності нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту по декларації за червень 2020 року.

За наслідками перевірки ГУДПС у Чернігівській області складено акт від 21.08.2020 №40/05/43239375 (а.с. 30-61), у якому зазначено про порушення позивачем:

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що сплачується до державного бюджету у загальній сумі 103 659,00 грн. за червень 2020 року; завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 689 172,00 грн. за червень 2020 року;

- перевіркою формування від`ємного значення звітного періоду з урахуванням від`ємного значення попередніх періодів (листопад 2019 року, грудень 2019 року, січень 2020 року, лютий 2020 року, березень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року) встановлено:

за лютий 2020 року завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 18 740,19 грн;

за березень 2020 року завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 85 656,00 грн;

за квітень 2020 року завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 537 923,00 грн;

за травень 2020 року завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 790 039,00 грн, заниження податку на додану вартість, що сплачується до державного бюджету, у загальній сумі 114 550,00 грн.

На підставі висновків, викладених у вказаному акті перевірки, ГУДПС у Чернігівській області винесло ТОВ «Модера Оіл» податкові повідомлення-рішення від 09.09.2020 №0, №0 та №0, оскаржені позивачем у адміністративному порядку (а.с. 63-80).

За результатами розгляду скарги товариства, ДПС України винесло рішення від 19.11.2020 №32929/6/99-00-06-02-02-06, яким скаргу задоволено частково, податкові повідомлення-рішення від 09.09.2020 №0, №0, №0 скасовано в частині здійснення операцій ТОВ «Модера Оіл» із ТОВ «Скай Проект» та в частині допущення арифметичної помилки при визначенні суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (а.с. 81-87).

Враховуючи наведене, 31.12.2020 ГУДПС у Чернігівській області винесено ТОВ «Модера Оіл» податкові повідомлення-рішення, а саме:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 162 203,75 грн. (129 763,00 грн. за основним платежем та 32 440,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с. 88-89);

- №, яким до позивача застосовано штрафні санкції з податку на додану вартість на суму 689 172,00 грн. (а.с. 90-92).

У зв`язку з наведеним, вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, ТОВ «Модера Оіл» звернулося до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

04.05.2020 на адресу ТОВ «Модера Оіл» від ТОВ «Гросарі Трейд» надійшов лист-оферта №05/3 стосовно поставки нафтопродуктів, у тому числі та не виключно, бензинів автомобільних та дизельного пального на економічно доцільних для товариства умовах (а.с. 94).

У зв`язку з наведеним, 04.05.2020 ТОВ «Модера Оіл» (покупець) із ТОВ «Гросарі Трейд» (постачальник) уклали договір поставки нафтопродуктів №ГТ19/42, підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками товариств, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити позивачу в обумовлені строки нафтопродукти, у встановленій договором кількості, асортименті, а покупець зобов`язався прийняти та сплатити за товар визначену грошову суму. Найменування, перелік, кількість, якісні властивості, інші характеристики товару, а також ціна товару погоджується сторонами окремо та вказується у додаткових угодах, що є невід`ємними частинами даного договору. Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.10.2020 включно, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх обов`язків (а.с. 95-97).

Пунктами 4.1, 5.2 Договору передбачено, що поставка товару здійснюється після оплати покупцем 100% вартості товару протягом строку дії договору, але не пізніше ніж 31.10.2020. Датою здійснення оплати вважається дата перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до матеріалів справи, на виконання умов договору, згідно із додатковою угодою від 05.05.2020 №ГТ-3, ТОВ «Модера Оіл» здійснило перерахунок контрагенту коштів в сумі 2 2000 000,00 грн. як попередню оплату вартості за товар (бензин автомобільний А-95 Євро5-Е5) (а.с. 98-100).

ТОВ «Гросарі Трейд», за правилом першої події виписало та зареєструвало податкову накладну 05.05.2020 №3 на суму 2 200 000,00 грн. (ПДВ 366 666,67 грн.) (а.с. 101).

Крім того, 01.04.2020 між ТОВ «Модера Оіл» (покупець) та ТОВ «Інвест Петрол» (постачальник) уклали договір поставки нафтопродуктів №ІП20-0080, підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками товариств, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність позивача, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити нафтопродукти, згідно умов договору. Номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договору, які є невід`ємною частиною договору (а.с. 102-103).

Пунктами 4.1, 4.2, 5.1 Договору передбачено, що поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договору.

Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах на умовах EXW: резервуари ТОВ «НАФТАСІТІ» та інших нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на підставі права власності та/або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорі, згідно «Інкотермс 2010. Правила ІСС з використанням термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі», або на інших умовах, які узгоджуються сторонами у додатковій угоді до договору.

Покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника окремими сумами або одноразовим платежем протягом 360 днів з дати підписання акту приймання-передачі товару або інших документів, що підтверджують отримання товару.

01.04.2020 сторони уклали Додаткову угоду №ІП-26 до вищевказаного договору, відповідно до умов якої ТОВ «Інвест Петрол» зобов`язалося поставити на умовах EXW - (Резервуари нафтобаз Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТАСІТІ» (далі ТОВ «НАФТАСІТІ») і інших нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів)), а ТОВ «Модера Оіл» прийняти товар: Бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5 Код УКТЗЕД (ДСТУ 7687:2015) у кількості 87,819 т, загальною вартістю 2 261 339,25 грн. (ПДВ 452 267,85 грн.) (а.с. 104).

Оплата за бензин проведена ТОВ «Модера Оіл» у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями та випискою по рахунку №631 (а.с. 110-112).

Придбаний позивачем товар переданий ТОВ «Інвест Петрол» на зберігання до резервуарів ТОВ «НАФТАСІТІ», що підтверджують: листи від 01.04.2020, акти приймання-передачі нафтопродуктів на зберігання (а.с. 105-107, 116-118). На підтвердження відповідності та якості придбаного товариством бензину, контрагентом надано декларації, сертифікати, паспорти якості (а.с. 135-143).

За наслідками господарської операції ТОВ «Інвест Петрол» виписало та зареєструвало податкову накладну 30.04.2020 №16 на суму 2 713 607,10 грн. (ПДВ 452 267,85 грн.) (а.с. 101).

На підставі договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 18.02.2020 №109, укладеного між ТОВ «Модера Оіл» та ТОВ «ТД «КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС», придбане у ТОВ «Інвест Петрол» пальне протягом квітня 2020 року було доставлено до місць безпосередньої реалізації позивачем пального, що підтверджується актом здачі-прийомки виконаних робіт від 30.04.2020 №АР-0000285, зведеним реєстром №4 та відповідними товарно-транспортними накладними (а.с. 122-134).

Факт використання товариством пального для здійснення безпосередньої господарської діяльності підтверджується копіями Z-звітів, якими оприбуткуване пальне на АЗС ТОВ «Модера Оіл» (а.с. 144-154).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент здійснення спірних господарських операцій) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п.198.2, ст.198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послу.

Відповідно до п. 198.3, ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

В пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп. 14.1.181 цієї ж статті податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року по справі №826/7704/16 (адміністративне провадження №К/9901/38191/18) та від 17 квітня 2018 року по справі №820/475/17 (адміністративне провадження №К/9901/4907/17).

У свою чергу, суд звертає увагу, що надані ТОВ «Модера Оіл» документи, складені за результатами здійснення вище наведених господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону, які містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, і, як наслідок, вони є такими, які підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.

Таким чином, вказані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентами у перевіряємий період.

Також контролюючим органом не спростовано того факту, що всі податкові накладні, видані контрагентами позивача, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також того факту, що вказані контрагенти позивача у спірний період були платниками податку на додану вартість та сплачували його.

У матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки контролюючий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договорів з контрагентами без наміру створити наслідки, які передбачені договором.

Навпаки, документально доведено виконання зобов`язань щодо отримання та оплати товару (ТОВ «Інвест Петрол») та оплати у повному обсязі товару, як того вимагали умови договору, укладеного з ТОВ «Гросарі Трейд».

Отже, враховуючи, що первинні бухгалтерські документи на поставку товару, виписані особою, яка на час їх видання не втратила статус платника податку на додану вартість, суд погоджується з позицією позивача щодо правомірності включення до складу податкового кредиту сум ПДВ. Також позивач обґрунтовано, керуючись правилом першої події включив до складу податкового кредиту суми ПДВ за наслідками господарської операції з ТОВ «Гросарі Трейд».

Фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентами відображені у податковій звітності ТОВ «Модера Оіл» за відповідні податкові періоди, суми податку на додану вартість віднесені до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів, що не заперечувалось ГУДПС у Чернігівській області.

При цьому, доводи податкового органу щодо податкової інформації відносно контрагентів позивача, у тому числі, щодо відсутності у них трудових ресурсів та основних фондів, що, на думку відповідача, свідчить про нереальність укладених правочинів, суд вважає такими, що не доводять безпідставність формування товариством податкового кредиту.

Так, з огляду на положення принципу індивідуальної відповідальності платника податків, податкова інформація містить лише загальну оцінку господарської діяльності контрагентів позивача та їх постачальників, без оцінки їх спільної діяльності, зокрема, щодо реальності здійснення досліджуваних господарських операцій. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Посилання податкового органу на відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Щодо доводів ГУДПС у Чернігівській області про інформацію щодо наявності кримінальних проваджень відносно деяких суб`єктів господарювання, та висновки про задіяні в протиправних фінансово-економічних механізмах, суд звертає увагу на таке.

Належними доказами можуть бути лише встановлені вироком суду обставини, у тому числі щодо причетності або обізнаності позивача у цьому. Проте доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно безпосередніх контрагентів позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не надано, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб певних підприємств не може слугувати належним доказом фіктивності спірних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.

Суд звертає увагу, що й акт перевірки не містить посилань на конкретні судові рішення, де вказано ці обставини. Відповідачем не наведено, яким чином відомі йому кримінальні провадження стосуються власне позивача або безпосередньо його постачальників, а також яким чином відповідні судові рішення можуть бути свідченням недобросовісності ТОВ «Модера Оіл» при формуванні податкового кредиту.

За умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу

Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 09.03.2021 (справа №826/7270/18) та від 19.03.2021 (справа №460/143/19), від 13.03.2018 (справа №826/13582/13-а).

Крім того, суд наголошує, що фігурантами кримінальних проваджень є не безпосередні контрагенти товариства, а товариства у ланцюгу постачання ТОВ «Інвест Петрол».

Як установлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача, були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Щодо помилок у заповненні товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що в межах спірних правовідносин позивач їх не складав, тому зазначена обставина не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Варто також зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань. А відтак платник не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Однак, у разі якщо податковий орган доведе узгодженість дій між платником та його контрагентом, які свідчать про здійснення операцій без наміру створити відповідні цим операціям правові наслідки з метою отримати податкову вигоду, або що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань, то право платника на податковий кредит не можна вважати законним.

Згідно із ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-VI «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На сьогоднішній день, судами України при вирішенні спорів з податковими органами застосовані три основні рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес АД» проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03).

Рішення Європейського суду з прав людини у податкових спорах не дозволяють поставити публічний інтерес (наповнення бюджету) вище приватного (свобода господарської діяльності та захист права власності). За інших обставин платник податку не має нести відповідальність за порушення законодавства своїми контрагентами.

Так, у п. 23 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Бізнес Суппорт Центр проти Болгарії» суд наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Суппорт Центр) це не мало б.

У п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У справі «Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства» (рішення від 25 листопада 1999 року) Європейський суд з прав людини вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення «встановлений законом», є передбачуваність. Норму не можна вважати «законом», якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. З іншого боку, хоча визначеність у законі надзвичайно бажана, забезпечення її може призвести до надмірної ригідності, тоді як закон ніколи не повинен відставати від обставин, що змінюються. Ступінь чіткості, яку мають забезпечувати формулювання національних законів і яка в жодному випадку не може охопити всі непередбачувані обставини, значною мірою залежить від змісту певного документа, сфери, на яку поширюється закон, а також від кількості та статусу тих, кому він адресований.

З наведеного вбачається, що особа, діючи у відповідності до встановленої законодавством України поведінки у рамках певних обставин, очікує досягнення певного результату та прогнозує конкретні ситуації у правовідносинах з контролюючим органом.

А саме, при сплаті податку на додану вартість особа має розраховувати на використання податкового кредиту у порядку, визначеному податковим законодавством.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що документи, які надані для перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак в повній мірі підтверджують реальність господарської операції ТОВ «Модера Оіл» з наведеними контрагентами-постачальниками, а також право на формування податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладених договорів, суд вважає, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт реального здійснення господарської операції з придбання у контрагентів бензину, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, підстави винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Модера Оіл» необхідно задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Модера Оіл" до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 31.12.2020 № і №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Модера Оіл" судові витрати в сумі 12771 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30 квітня 2021 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Модера Оіл" (, вул. М. Коцюбинського, буд. 49-А, к. 208, м. Чернігів, 14000).

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області (, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна