Справа № 520/1757/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

29 квітня 2021 року Справа №520/1757/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ніколаєва О.В., розглядаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №520/1757/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Харківського окружного адміністративного суду перебувала справа №520/1757/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 адміністративний позов у справі №520/1757/2020 ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження граничним розміром пенсії ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку пенсії з 01.03.2018 та з 01.03.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713) з 01.03.2018 та з 01.03.2019 та з 01.03.2019, з урахуванням вже виплаченої пенсії та без обмеження граничним розміром. У решті позову відмовлено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі №520/1757/2020 апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 у справі №520/1757/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто скаржнику.

Таким чином, рішення Харківського окружного адміністративного суду ввід 12.03.2020 адміністративний позов у справі №520/1757/2020 набрало законної сили - 11.09.2020.

З програми "Спеціалізоване діловодство суду" встановлено, що позивачу було видано виконавчі листи у даній справі - 22.10.2020.

Представником позивача 27.04.2021 через канцелярію суду подано клопотання у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якому просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання судового рішення та за наслідками розгляду звіту ГУ ПФ України в Харківській області накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

Враховуючи відсутність правового регулювання процедури розгляду такого виду заяв, керуючись приписами частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про можливість розгляду поданої заяви одноособово у порядку письмового провадження без виклику сторін. Суд не вбачає підстав для розгляду заяви позивача у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд зазначає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої вказаної процесуальної норми суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Правові норми, закріплені у частині першій статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, кореспондуються з положеннями, зокрема, пункту 1 частини 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Проаналізувавши наведені положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові у справі №235/7638/16-а від 31.07.2018.

Суд зазначає, що відповідно до положень частини восьмої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно вимогам статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З огляду на викладене, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що позивачем отримані виконавчі листи у справі №520/1757/2020, при цьому, зі змісту заяви позивача про встановлення судового контролю, судом не встановлено факту звернення позивача до органів державної виконавчої служби з метою примусового виконання судового рішення.

Таким чином, оскільки позивачем не наведено аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів у підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, той факт, що під час прийняття судом рішення від 12.03.2020 у справі №520/1757/2020 не було встановлено обов`язку відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, та наявність у позивача права захистити свої інтереси щодо виконання судового рішення, ухваленого на його користь у межах статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення під час можливості його примусового виконання органами державної виконавчої служби.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №520/1757/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 4, 229, 248, 293, 294, 382 Кодексу адміністративного судочинства України -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №520/17572/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строк, визначені частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Ніколаєва