Справа № 420/6808/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6808/19

Категорія: 111010000 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
Час і місце ухвалення: 16:05, м. Одеса
Дата складання повного тексту: 07.10.2020 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Градовського О.В.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі за позовом військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування вимог,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2019 року військово-медичний клінічний центр Південного регіону Міністерства оборони України (далі ВМКЦ ПР) звернувся до суду з позовом до Південного офісу Держаудитслужби (з урахуванням уточнень) про визнання протиправними та скасування:

- п.1, викладеного в вимозі від 16 жовтня 2019 року №15-08-23-14/5537-2019 відповідача, щодо перегляду тарифікаційних списків і штатних розписів ВМКЦ ПР; встановлення розміру доплати за підтримку постійної бойової готовності військ (сил), з урахуванням вимог абз.2 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 1995 року №167 "Про питання оплати праці окремих категорій працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил та інших військових формувань України". Забезпечити відшкодування безпідставних виплат працівникам вищевказаної доплати у загальній сумі 2 161,57 тис. грн. та сплачені на неї суми єдиного соціального внеску (далі ЄСВ) у загальній сумі 434,14 тис. грн.;

- п.2, викладеного в вимозі від 16 жовтня 2019 року №15-08-23-14/5537-2019 відповідача, щодо внесення змін до тарифікаційних списків і штатних розписів ВМКЦ ПР; встановлення розміру доплати за наукове звання, з урахуванням вимог п.4.4.11 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 28 лютого 2006 року №125, та забезпечити відшкодування безпідставно виплачених сум доплати за наукове звання працівникам за 2016-2018 роки у загальній сумі 73,84 тис. грн. і, відповідно, відшкодування витрат на сплату ЄСВ на суму 11,76 тис. грн.;

- п.3, викладеного в вимозі від 16 жовтня 2019 року №15-08-23-14/5537-2019 відповідача, щодо перегляду розмірів тарифу на платні медичні послуги згідно з вимогами п.п.17, 18, 19 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, врахувати фактичні видатки на медикаменти та відповідно до норм ст.ст. 216-229 ГК України, ст.ст. 610-625 ЦК України вжити заходів по відшкодуванню втрат доходів ВМКЦ ПР у сумі 315,08 тис. грн.;

- п.4, викладеного в вимозі від 16 жовтня 2019 року №15-08-23-14/5537-2019 відповідача, щодо відображення в бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості мешканців гуртожитку за спожиті комунальні послуги у загальній сумі 49,61 тис. грн. та, відповідно до п.12 Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03 серпня 2016 року №400, п.п.1.1 п.1 Договору від 16 березня 2017 року №117/8, вжити заходів щодо відшкодування мешканцями гуртожитку плати за комунальні послуги та перерахування цих сум на рахунки КЕВ м.Одеса. Стягнути з відповідальних осіб у порядку, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпП України, на користь Центру шкоду, заподіяну внаслідок безпідставного покриття за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх фізичних осіб, у загальній сумі 49,61 тис. грн. Врахувати право працівників відшкодувати заподіяні втрати відповідно до ч.5 ст. 130 КЗпП України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що в період з 27 червня 2019 року по 09 вересня 2019 року Державною аудиторською службою України проводилась ревізія ВМКЦ ПР за результатом якої складено акт від 16 вересня 2019 року №08-11/6. В подальшому, як зазначив позивач, на адресу ВМКЦ ПР надійшли вимоги щодо усунення виявлених порушень від 16 жовтня 2019 року №15-08-23-14/5537-2019 (вх.№7163 від 29 жовтня 2019 року). Вважає вищенаведені вимоги Державної аудиторської служби України необґрунтованими, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що згідно практики Верховного Суду з приводу розгляду справ за аналогічним предметом спору, зазначено, про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. При цьому, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача. Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Відповідачем вказано, що Південний офіс Держаудитслужби пред`явив вимоги позивачу, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення та підконтрольна установа не може ставити питання про визнання протиправними вимоги Південного офісу Держаудитслужби, оскільки правильність їх обчислення може бути перевірена лише судом, який розглядатиме позов Держаудитслужби про стягнення цих збитків.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог ВМКЦ ПР до Південного офісу Державної аудиторської служби України про визнання протиправними та скасування п.п.1, 2, 3, 4 вимоги відмовлено.

В апеляційній скарзі ВМКЦ ПР ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального права, та є необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги:

- з законодавчого аналізу правової природи письмової вимоги контролюючого органу, можна констатувати, що вона безумовно породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, відтак вона наділена рисами правового акту індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий акт, може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом. При цьому, законність "письмової вимоги" контролюючого органу безумовно передбачає її обґрунтованість, тобто наявність підстав для її скерування адресату;

- у даній справі зміст вимоги, є індивідуально-правовим актом, а, відтак, породжує права і обов`язки для підконтрольної установи (ВМКЦ ПР), якій вона адресована та носить обов`язковий характер. Додатково про обов`язковий характер даної вимоги свідчить попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства разом з зупиненням операцій з бюджетними коштами, що може привести до негативних наслідків в лікувально-діагностичному процесі та здійснені господарської діяльності ВМКЦ ПР;

- спонукання позивача самостійно визначити на підставі невизначених законодавчих актів, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, в свою чергу може призвести до нового можливого порушення позивачем чинного законодавства. Зазначене в світлі обов`язкового характеру спірної вимоги (в частині корегування роботи підконтрольної установи) є порушенням вимог закону в частині змісту вимоги, як акту індивідуальної дії;

- ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі №420/6808/19 призначено судово-економічну експертизу щодо викладених висновків в акті від 16 вересня 2019 року №08-11/56 посадовими особами Держаудитслужби, які стали підставою для спірної "вимоги" щодо усунення виявлених порушень, за результатами якої висновки, викладені в розділах 5, 8 та 11 нормативно та документально не підтвердились.

У відзиві Південного офісу Держаудитслужби на апеляційну скаргу вказується, що доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними, а оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ВМКЦ ПР, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:

В період з 27 червня 2019 року по 09 вересня 2019 року відповідно до п.6.14 плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на II квартал 2019 року на підставі направлень №№452, 501, 502, 503, 526, 553, 580, 584 від 26 вересня 2019 року, 16 липня 2019 року, 22 липня 2019 року, 05 серпня 2019 року, 27 серпня 2019 року, виданих начальником Південного офісу Держаудитслужби Муратовим О.М., ревізійною групою проведено ревізію окремих питань фінансово-господарчої діяльності ВМКЦ ПР за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

За результатами вказаної ревізії відповідачем 16 вересня 2019 року складено акт про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ВМКЦ ПР за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року №08-11/56, у висновках якого встановлено фінансові порушення, що призвели до втрат фінансових і матеріальних ресурсів Центру та інших порушень фінансової дисципліни.

Надалі, Південним офісом Держаудитслужби направлено на адресу позивача вимогу від 16 жовтня 2019 року №15-08-23-14/5537-2019 (т.1 а.с. 82) щодо усунення порушень законодавства, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та вимоги щодо усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку.

Водночас у вищенаведеній вимозі проінформовано позивача про те, що відповідно до п.п.8, 10 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю України", якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів орган Держаудитслужби має право звернутися до суду в інтересах держави.

Не погоджуючись з вимогою відповідача, а саме з п.п.1-4, позивач звернувся до суду з цим позовом про скасування її пунктів.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі Держаудитслужба пред`явила до підконтрольної установи вимогу про усунення порушень законодавства, виявлених під час ревізії. При цьому, у своїх вимогах вона вказує на виявлені збитки, їх розмір та зобов`язання ВМКЦ ПР вжити заходів щодо усунення виявлених порушень. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача щодо суті порушень не можуть бути перевірені в межах предмета доказування у цій справі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року №2939-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2939-XII).

Відповідно до п.п.7, 10, 13 ст. 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право:

- пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства;

- звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів;

- при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Згідно ч.2 ст. 15 Закону №2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року №43 затверджено Положення про Державну аудиторську службу (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Положення).

Пунктом 1 Положення встановлено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до п.п.9 п.4 Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (п.6 Положення).

Колегія суддів зазначає, що органу державної фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлених порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких порушень.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Поряд з цим, з аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб`єкта владних повноважень як предмет судового контролю), вбачається, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю.

Та обставина, що законодавство прямо передбачає порядок реалізації окремо взятого завдання чи функції контролюючого органу (зокрема, стягнення збитків у судовому порядку - на підставі п.10 ч.1 ст. 10 Закону №2939-XII, з чим кореспондується абз.4 п.50 Порядку) жодним чином не спростовує того, що всі рішення, дії чи бездіяльність органів державного фінансового контролю, прийняті або здійснені при реалізації ними їх владних управлінських функцій, можуть бути окремим предметом судового розгляду при поданні відповідного адміністративного позову.

За своєю правовою природою реалізація контролюючим органом компетенції в частині пред`явлення обов`язкових до виконання вимог і в частині здійснення процедури стягнення заподіяних збитків передбачає наявність різних, окремих, незалежних процедур.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що підконтрольна установа не позбавлена права оскаржувати судовому порядку правомірність висновку контролюючого органу про наявність самого порушення законодавства, встановленого під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності, чи правомірності дій Держаудитслужби щодо висування вимоги усунення порушень законодавства.

Відповідно ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі №804/4463/17.

Крім того, у постанові від 08 травня 2018 року у справі №826/3350/17 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення справ, предметом яких є правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, судам належить, виходячи із правової природи письмової вимоги контролюючого органу, враховувати чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством. З метою встановлення того, чи контролюючим органом при прийнятті спірної вимоги владні управлінські функції реалізовані у передбачений законом спосіб, суду належить надати правову оцінку змісту вимоги як індивідуально-правового акту.

Враховуючи приписи ч.1 ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно яких законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються, Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року у справі №826/3350/17 досліджував питання: якою є правова природа "законної вимоги" контролюючого органу, її правове навантаження.

У цій постанові Верховний Суд дійшов висновку про те, що "законна вимога" контролюючого органу про усунення виявлених порушень законодавства повинна бути здійснена у письмовій формі, сформована внаслідок реалізації контролюючим органом своєї компетенції (завдань і функцій відповідно до законодавства), містити чіткі, конкретні і зрозумілі, приписи на адресу підконтрольного суб`єкту (об`єкту контролю, його посадових осіб), які є обов`язковими до виконання останнім.

При цьому "законність" письмової вимоги контролюючого органу безумовно передбачає її обґрунтованість, що в силу ст. 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом. "Законна вимога" контролюючого органу, як індивідуально-правовий акт, повинна відповідати вимогам закону в частині її змісту і форми. Саме аналіз змісту вимоги контролюючого органу свідчить про те, чи такі вимоги дотримано та чи породжує така вимога права і обов`язки для підконтрольної установи.

Колегія суддів вважає, що у даній справі спірна вимога є індивідуально-правовим актом, оскільки спрямована на коригування роботи ВМКЦ ПР, а зміст цієї вимоги полягає в тому, щоб усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку та вчинити певні дії, а, отже, є обов`язковою до виконання та породжує для останньої, як позивача, права і обов`язки.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що доводи позивача щодо суті порушень не можуть бути перевірені в межах предмета доказування у цій справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідним надати правову оцінку спірним пунктам вимоги Південного офісу Держаудитслужби України №15-08-23-14/5537-2019 від 16 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законність (правомірність) письмової вимоги контролюючого органу безумовно передбачає її обґрунтованість, наявність підстав для її скерування адресату.

Наведене означає, що для перевірки правомірності вимоги органу фінансового контролю (конкретний зміст якої залежатиме від покладених в її основу висновків контролюючого суб`єкта за результатами відповідних перевірок щодо конкретних порушень певних положень законодавства) суду належить встановити чи відповідає зміст вимоги (який узгоджується з висновками акта ревізії (перевірки) положенням чинного законодавства сутнісно, тобто чи є законні підстави для пред`явлення вимоги; останнє встановлюється судом шляхом правової оцінки встановлених у кожній конкретній справі обставин, аналізу відповідного законодавства (як застосованого органом державного фінансового контролю, так і того, яке підлягає застосуванню у спірних правовідносинах).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі акту ревізії №08-11/56 від 16 вересня 2019 року, направлено позивачу вимогу від 16 жовтня 2019 року №15-08-23-14/5537-2019, відповідно до п.п.1, 2, 3,4 якої відповідач вимагає:

- Переглянути тарифікаційні списки і штатні розписи ВМКЦ ПР щодо встановлення розміру доплати за підтримку постійної бойової готовності військ (сил), з урахуванням вимог абз.2 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 1995 року №167 "Про питання оплати праці окремих категорій працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил та інших військових формувань України". Забезпечити відшкодування безпідставних виплат працівникам вищевказаної доплати у загальній сумі 2 161,57 тис. грн. та сплачені на неї суми єдиного соціального внеску у загальній сумі 434,14 тис. грн.";

- Внести зміни до тарифікаційних списків і штатних розписів ВМКЦ ПР; встановити розміри доплати за наукове звання, з урахуванням вимог п.4.4.11 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 28 лютого 2006 року №125, та забезпечити відшкодування безпідставно виплачених сум доплати за наукове звання працівникам за 2016-2018 роки у загальній сумі 73,84 тис. грн. і, відповідно, відшкодування витрат на сплату єдиного соціального внеску на суму 11,76 тис. грн.";

- Переглянути розмір тарифу на платні медичні послуги згідно з вимогами п.п.17, 18, 19 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, врахувати фактичні видатки на медикаменти та відповідно до норм ст.ст. 216-229 ГК України, ст.ст. 610-625 ЦК України, вжити заходів по відшкодуванню втрат доходів військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України у сумі 315,08 тис. грн.";

- Відобразити в бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості мешканців гуртожитку за спожиті комунальні послуги у загальній сумі 49,61 тис. грн. та, відповідно до п.12 Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03 серпня 2016 року №400, п.п.1.1 п.1 Договору від 16 березня 2017 року №117/8, вжити заходів щодо відшкодування мешканцями гуртожитку плати за комунальні послуги та перерахування цих сум на рахунки КЕВ м. Одеса. Стягнути з відповідальних осіб у порядку, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпП України, на користь Центру шкоду, заподіяну внаслідок безпідставного покриття за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх фізичних осіб, у загальній сумі 49,61 тис. грн. Врахувати право працівників відшкодувати заподіяні втрати відповідно до ч.5 ст. 130 КЗпП України.".

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В матеріалах справи наявний висновок Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №20-1145/1146/1231/1232, складений 30 червня 2020 року на вимогу ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року.

У вищезазначеному висновку зазначено наступне.

За висновками Акту "Про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Військово-медичного клінічного центру Південного регіону за період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2018 року" від 16 вересня 2019 року №08-11/56 Південного офісу Держаудитслужби нарахування працівникам ВМКЦ ПР доплати за підтримку постійної бойової готовності військ та за науковий ступінь проводилось від посадового окладу працівника з урахуванням підвищень посадового окладу (за оперативні втручання, за диплом з відзнакою, за шкідливі умови праці, інші підвищення передбачені п.2.2 наказу №125, які при перевірці зазначені як безпідставні виплати, так як за висновками ревізії доплата за боєготовність повинна нараховуватись від посадового окладу працівника визначеного за тарифними розрядами Єдиної тарифної сітки без врахування підвищень.

Згідно вимог п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про питання оплати праці окремих категорій працівників (невійськовослужбовців) Збройних Сил та інших військових формувань України" від 09 березня 1995 року №167 (редакція від 25 травня 2006 року) Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Державній прикордонній службі, Головному управлінню Командуючого Національної гвардії, Центральному управлінню Служби безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Штабу цивільної оборони, органам управління інших військових формувань надано право: установлювати доплату в розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки), працівникам Збройних Сил та інших військових формувань, оплата яких проводиться на основі Єдиної тарифної сітки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 1993 року №44 "Про оплату праці працівників бюджетних установ і організацій на основі Єдиної тарифної сітки", за підтримку постійної бойової готовності військ(сил).

Відповідно до п.п.4.4.11. Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту Збройних Сил України", затверджених наказом Міністерства оборони України від 28 лютого 2006 року №125 (редакція від 25 квітня 2017 року) працівникам установлюються доплати за науковий ступінь: доктора наук у граничному розмірі 25 відсотків, кандидата наук - у граничному розмірі 15 відсотків посадового окладу (тарифної ставки).

Зазначені доплати встановлюються, якщо діяльність за профілем (медична, фармацевтична, наукова тощо) збігається з наявним науковим ступенем. За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним, вищим, науковим ступенем.

Відповідність наукового ступеня профілю діяльності працівника на займаній посаді визначається керівником установи, закладу.

Наказом Міністерства оборони України від 25 лютого 2016 року №107 "Про галузеву угоду між Міністерством оборони України та Центральним комітетом профспілки працівників Збройних Сил України на 2016-2018" забезпечено виконання положень Галузевої угоди.

Пунктами 2.2.8., 2.2.10 Галузевої угоди між Міністерством оборони України та Центральним комітетом профспілки працівників Збройних Сил України на 2016-2018 роки (додаток до наказу Міністерства оборони України від 25 лютого 2016 року №107) установлено перелік і розміри доплат та надбавок до тарифних ставок, окладів і посадових окладів працівників підприємств, установ і організацій для встановлення в колективних договорах згідно з Переліком доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників Збройних сил України (додаток 3 до цієї Угоди).

Відповідно до законодавства України підприємства самостійно розробляють і встановлюють у колективних договорах форми та системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат з додержанням мінімальних норм і гарантій, передбачених законодавством України та цією Угодою.

Пунктом 9, 10 додатку 3 до Галузевої угоди передбачено оплату "За підтримку постійної бойової готовності військ (сил) до 50 відсотків посадового окладу (тарифної ставки) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 1995 року №167 "Про питання оплати праці окремих категорій працівників (невійськовослужбовців) Збройних Сил та інших військових формувань України" (зі змінами)...".

Пунктом 3.2.11. Колективного договору ВМКЦ ПР на 2016-2018 роки затверджено проводити щомісячну доплату до посадового окладу працівника за бойову готовність у розмірі 50% за наявність фонду заробітної плати.

З вищевикладеного слідує, що розміри посадових окладів, надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються в колективних договорах підприємств Міністерства оборони України з дотриманням вимог чинного законодавства та Галузевої угоди між Міністерством оборони України та Центральним комітетом профспілки працівників Збройних Сил України.

На дослідження надана копія Колективного договору на 2016-2018 роки ВМКЦ ПР затвердженого протоколом загальних зборів трудового колективу ВМКЦ ПР 29 червня 2016 року за №8, підписаного від імені ВМКЦ ПР полковника м/с ОСОБА_1 та голови профспілкової організації ВМКЦ ПР працівника Збройних Сил України Мальцева М.І.

Згідно розділу 3 "Оплата праці" Колективного договору доплата до посадового окладу працівника за бойову готовність у розмірі 50% проводиться щомісячно за наявності фонду заробітної плати

Також, за даними колективного договору на 2016-2018 працівникам, зайнятих на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, встановлено підвищення посадових окладів: на 15% (клініка інфекційних захворювань, нейрохірургічне, неврологічне, ангіоневрологічне, рентегівське, УЗД, КТ, ПАВ, ФТ, ендоскопічне відділення, аптеки, відділення детоксикації, відділення хірургічної інфекції та термічних пошкоджень, клініки шкірно-венерологічних хвороб, клініки невідладної медичної допомоги, інтенсивної терапії, анестезіології, реанімації та детоксикації, відділення анестезіології ті реаніматології, відділення реанімації та інтенсивної терапії (для терапевтичних хворих), працівникам клініки лабораторії діагностики, (клініко-біохімічна лабораторія з експерс-діагностикою та відділення мікробіологічної лабораторії на 30%; клініки психіатричної на 25%.

Згідно переліку закладів (підрозділів) охорони здоров`я та посад, робота в яких дає право на підвищення посадових окладів (ставок) у зв`язку зі шкідливими та важкими умовами праці (додаток 3 до пп.4.3.3 наказу №125) заклади (підрозділи) та посади з особливо небезпечними для здоров`я та особливо важкими умовами праці, робота в яких дає право на підвищення посадових окладів (ставок) на 15 відсотків: інфекційні військові госпіталі та клініки; кабінети інфекційних захворювань; відділення (групи, бригади) анестезіології, відділення (палати) інтенсивної терапії (за винятком лабораторії, групи, що забезпечує експрес-діагностику); шкірно-венерологічні диспансери; рентгенівські, радіологічні та рентгенорадіологічні відділи, від ділення, лабораторії, групи та кабінети всіх профілів; відділення (кабінети) ультразвукової діагностики та ендоскопічні; патолого-анатомічні відділення. Заклади (підрозділи) та посади з особливо небезпечними для здоров`я та особливо важкими умовами праці, робота в яких дає право на підвищення посадових окладів (ставок) на 25 відсотків: відділення, палати та кабінети для психічно хворих.

В матеріалах справи містяться завірені копії Тарифікаційних списків працівників ВМКЦ ПР за 2016 - 2018 роки що утримуються за рахунок загального фонду фінансування (додаток 2 до п.п.4.1.5 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту Збройних Сил України), які складені в розрізі підрозділів ВМКЦ ПР, відображені дані про посадові оклади визначені за тарифними розрядами Єдиної тарифної сітки, посадові оклади з урахуванням підвищення (за кваліфікаційну категорію керівникам та їх заступникам, за завідування, старшинство, керування санітарного транспорту, за оперативне втручання, за диплом з відзнакою, за шкідливі та важкі умови праці), обсяг роботи за даною посадою (за основною посадою/за сумісництвом), доплати, що мають обов`язковий характер (за наукову ступінь, за використання дезинфікуючих засобів), надбавки, що мають обов`язковий характер (за класність, стаж, почесне звання та за бойову готовність в розмірі 50% від посадового окладу), місячний фонд заробітної плати.

Зазначені Тарифікаційні списки відповідають затвердженій формі додатку 2 до пп.4.1.5 наказу №125 (т.1 а.с.102-123, 140-159, 180-197).

Доплати, надбавки та посадові оклади враховані в Тарифікаційніх списках ВМКЦ ПР за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік щодо розмірів доплат і надбавок і розмірів посадових окладів відповідають даним наданих наказів начальника ВМКЦ ПР, а саме, від 17 грудня 2015 року №436, від 29 грудня 2015 року №469, від 27 січня 2016 року №18, від 03 лютого 2016 року №23, від 28 грудня 2016 року №545, від 18 січня 2017 року №36, від 31 січня 2017 року №23, від 29 грудня 2017 року №565, від 19 січня 2018 року №36, від 29 січня 2018 року №21, (т.1 а.с.91-101, 124-139, 160-179, 198-200).

Відповідно до вимог п.4.1.5. Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту Збройних Сил України", затверджених наказом Міністерства оборони України від 28 лютого 2006 року №125 для проведення роботи з визначення посадових окладів та розмірів надбавок медичних та фармацевтичних працівників наказом командира військової частини (начальника закладу, установи та організації Збройних Сил України) створюється постійно діюча тарифікаційна комісія. Головою тарифікаційної комісії призначається заступник командира військової частини (начальника закладу, установи та організації). До складу комісії включаються начальник фінансового органу (головний бухгалтер), представники кадрового органу та профспілкового комітету, а також інші особи, які можуть залучатися до тарифікації.

За результатами роботи тарифікаційної комісії щорічно складається тарифікаційний список працівників (додаток 2 до Умов), який підписують усі члени комісії та затверджує командир військової частини (начальник закладу, керівник установи та організації Збройних Сил України).

Тарифікаційні списки на медичних та фармацевтичних працівників за штатними розписами подаються для затвердження у двох примірниках начальнику органу вищого рівня, якому надане право затверджувати штатні розписи. Один примірник затвердженого тарифікаційного списку повертається у військову частину (заклад, підприємство, організацію Міністерства оборони України) разом зі штатним розписом.

У разі влаштування на роботу медичних та фармацевтичних працівників після затвердження тарифікаційного списку тарифікація проводиться не пізніше трьох днів після прийняття на роботу з наступним включенням їх до тарифікаційного списку.

Визначення розміру заробітної плати проводиться окремо за основною посадою і при роботі за сумісництвом.

Затверджені розміри заробітної плати оголошуються наказом по військовій частині (закладу, установі та організації Збройних Сил України).

Виходячи з даних тарифікаційних списків, працівникам ВМКЦ ПР за кваліфікаційну категорію, завідування, старшинство, керування санітарного транспорту, за оперативне втручання, за диплом з відзнакою, за шкідливі та важкі умови праці передбачено підвищення посадового окладу, тобто встановлювались нові посадові оклади з урахуванням підвищень, що відповідає вимогам п.8. Умов оплати праці працівників загальних (наскрізних) професій і посад бюджетних військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 24 січня 2006 року №28 та п.4.3 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту Збройних Сил України", затверджених наказом Міністерства оборони України від 28 лютого 2006 року №125.

Відповідно до вимог п.8. Умов оплати праці працівників загальних (наскрізних) професій і посад бюджетних військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 24 січня 2006 року №28 (далі наказ №28) обчислення посадових окладів (ставок заробітної плати) з урахуванням підвищень здійснюється у такому порядку:

Працівникам, які мають право на підвищення посадових окладів (ставок заробітної плати) у відсотках, посадові оклади (ставки заробітної плати) збільшуються на відсоток підвищення, тобто встановлюється новий посадовий оклад (ставка); у тих випадках, коли працівники мають право на підвищення посадових окладів (ставок заробітної плати) за декількома підставами, передбаченими умовами оплати праці, абсолютний розмір кожного підвищення визначається, виходячи із розміру посадового окладу (ставки заробітної плати) без урахування іншого підвищення.

До посадового окладу (ставки заробітної плати) працівника, визначеного з урахуванням загальної суми підвищень, установлюються доплати і надбавки, передбачені цими Умовами, крім надбавки за тривалість безперервної роботи у протичумних закладах та підрозділах для боротьби з особливо небезпечними інфекціями.

Відповідно п.4.3 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту Збройних Сил України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 28 лютого 2006 року №125, керівникам закладів охорони здоров`я, аптечних закладів та їх заступникам з числа лікарів та провізорів посадовий оклад, що відповідає тарифному розряду за групою з оплати праці, підвищується за наявності кваліфікаційної категорії за спеціальністю "організація та управління охороною здоров`я" або "організація та управління фармацією": керівникам та їх заступникам (лікарям, провізорам) за спеціальностями "організація та управління охороною здоров`я" та "організація та управління фармацією"керівникам з числа фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою та головним медичним сестрам...

У разі призначення лікаря (провізора) на посаду керівника закладу охорони здоров`я або його заступника з числа лікарів йому зберігається підвищення посадового окладу за наявність кваліфікаційної категорії за лікарською спеціальністю, яку він мав протягом трьох років з дня призначення на керівну посаду. Керівникам структурних підрозділів - лікарям посадовий оклад підвищується за наявності кваліфікаційної категорії, якщо спеціальність, за якою їм присвоєна кваліфікаційна категорія, відповідає профілю підрозділу, який вони очолюють. Посадовий оклад іншим медичним та фармацевтичним працівникам установлюється з урахуванням кваліфікаційної категорії за умови їх роботи за тією спеціальністю, за якою присвоєно кваліфікаційну категорію. Підвищення посадового окладу за наявності кваліфікаційної категорії проводиться протягом 5 років з дня затвердження наказом закладу охорони здоров`я рішення атестаційної комісії про її присвоєння (підтвердження).

Лікарям усіх спеціальностей (провізорам), які отримали диплом з відзнакою після закінчення медичних інститутів (університетів, академій) посадовий оклад підвищується протягом 5 років на 5 відсотків.

Медичним, фармацевтичним та іншим працівникам закладів охорони здоров`я за роботу в небезпечних для здоров`я та особливо важких умова: праці посадові оклади (ставки) підвищуються на 60,30, 25 і 15 відсотків - відповідно до Переліків закладів (підрозділів) охорони здоров`я та посад, робота в (на) яких дає право на підвищення посадових окладів (тарифи., ставок) у зв`язку зі шкідливими та важкими умовами праці (додатки 3-5 до Умов). Конкретний список працівників, посадові оклади (тарифні ставки) яких підвищуються у зв`язку зі шкідливими та важкими умовами праці, затверджується командиром військової частини (начальником закладу охорони здоров`я, установи та організації Збройних Сил України) за погодженням з профспілковим комітетом.

Підвищення за оперативне втручання, диплом з відзнакою встановлюється до посадового окладу, визначеного за схемами тарифних розрядів. Абсолютний розмір кожного підвищення визначається окремо.

Підвищення, передбаченні п.п.4.3.3-4.3.6, установлюються до посадового окладу, визначеного за схемами тарифних розрядів, з урахуванням підвищень за кваліфікаційну категорію, оперативні втручання, диплом з відзнакою.

Відповідно до вимог п.п.2.3.2. п.2.3 Інструкції про порядок визначення, затвердження, використання фонду оплати праці працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил України та складання штатного розпису, затвердженої наказом Міністра оборони України 03 серпня 2010 року №457 у розрахунок фонду оплати праці включаються посадові оклади (тарифні ставки) відповідно до схем тарифних розрядів, з урахуванням підвищень...

Таким чином, за вимогою п.4.3 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту Збройних Сил України", затверджених наказом Міністерства оборони України від 28 лютого 2006 року №125, постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 1995 року №167 "Про питання оплати праці окремих категорій працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил та інших військових формувань України", п.п.2.3.2. п.2.3 Інструкції про порядок визначення, затвердження, використання фонду оплати праці працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил України та складання штатного розпису, затвердженої наказом Міністра оборони України 03 серпня 2010 №457, п.п.9, 10 додатку 3 до Галузевої угоди між Міністерством оборони України та Центральним комітетом профспілки працівників Збройних Сил України на 2016-2018 роки передбачено оплату за підтримку постійної бойової готовності військ (сил) до 50 відсотків посадового окладу (тарифної ставки) та за вимогою п.8 наказу Міністерства оборони України від 24 січня 2006 року №28 про Умови оплати працівників загальних (наскрізних) професій і посад бюджетних військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України розрахунок доплат та надбавок, у тому числі доплати за бойову готовність в розмірі 50% та доплати за науковий ступень (за доктора наук в розмірі 25% та кандидата наук в розмірі 15%) проводиться від посадового окладу з урахуванням підвищень (за кваліфікаційну категорію керівникам та їх заступникам, за завідування, старшинство, керування санітарного транспорту, за оперативне втручання, за диплом з відзнакою, за шкідливі та важкі умови праці), тобто, працівникам які мають право на підвищення у відсотках, посадові оклади (ставки) збільшуються на відсоток підвищення, тобто, встановлюється новий посадовий оклад (ставка).

Проведеним зіставленням даних Розрахунково-розподільчих відомостей ВМКП ПР за 2016-2018 року з даними Тарифікаційних списків в частині нарахування заробітної плати відповідно до посадових окладі, затверджених в Тарифікаційних списках на 2016-2018 роки, підвищень та доплат за бойову готовність, за науковий ступень розбіжностей не встановлено.

Проведеним дослідженням Розрахунково-розподільчих відомостей за 2016-2018 роки, щодо нарахування надбавки за бойову готовність в розмірі 50% та доплати за науковий ступень (за доктора наук в розмірі 25% та кандидата наук в розмірі 15%) встановлено, що нарахування надбавки за бойову готовність проведено від посадового окладу з урахуванням підвищень за кваліфікаційну категорію керівникам та їх заступникам, за завідування, старшинство, керування санітарного транспорту, за оперативне втручання, за диплом з відзнакою, за шкідливі та важкі умови праці, що відповідає вимогам наказів Міністерства оборони України №28 та №125.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги Південного офісу Держаудитслужби в частині перегляду та внесення змін до тарифікаційних списків і штатних розписів ВМКЦ ПР щодо встановлення розміру доплати за підтримку постійної бойової готовності військ (сил), з урахуванням вимог абз.2 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 1995 року №167 "Про питання оплати праці окремих категорій працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил та інших військових формувань України" та встановлення розмірів доплати за наукове звання вимог з урахуванням вимог п.4.4.11 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 28 лютого 2006 року №125, є необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

Оскільки вимоги про забезпечення відшкодування виплат працівникам доплат за підтримку постійної бойової готовності військ (сил), за наукове звання працівникам та сум єдиного соціального внеску є похідними, колегія суддів вважає, що дані вимоги також є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо вимоги Південного офісу Держаудитслужби відобразити ВМКЦ ПР в бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості мешканців гуртожитку за спожиті комунальні послуги у загальній сумі 49,61 тис. грн. та, відповідно до п.12 Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03 серпня 2016 року №400, п.п.1.1 п.1 Договору від 16 березня 2017 року №117/8, вжити заходів щодо відшкодування мешканцями гуртожитку плати за комунальні послуги та перерахування цих сум на рахунки КЕВ м. Одеса, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до предмету Договору "про перерахування коштів, одержаних від споживачів (діяльність гуртожитків, засобів тимчасового розміщення і проживання тощо) як плати або відшкодування за спожиті житлово-комунальні послуги та енергоносії" №117/8 від 16 березня 2017 року (далі Договір №117/8) укладеного між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси (далі КЕВ м. Одеси) та ВМКЦ ПР кошти одержані від споживачів (діяльність гуртожитків, засобів тимчасового розміщення і проживання тощо) ВМКЦ ПР перераховує КЕВ м. Одеси як плату або відшкодування за спожиті житлово-комунальні послуги та енергоносії, а саме за: електропостачання, теплопостачання, водопостачання та водовідведення, вивіз сміття - отриманих ВМКЦ ПР в процесі надання послуг відповідно до договорів, укладених ВМКЦ ПР безпосередньо зі споживачами у відповідності до п.5.5, п.6.2 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 30 листопада 2011 року №737 (зареєстровано в Міністерстві Юстиції України 10 січня 2012 року за №24/20337).

Відповідно до п.5.5. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями", затвердженого наказом Міністерства Оборони України №737 від 30 листопада 2011 року (далі Інструкція №737) Начальник КЕВ (КЕЧ) району або керівник навчального закладу зобов`язаний забезпечити вселення на законних підставах військовослужбовців (працівників), яким надано житлову площу в жилих приміщеннях, за наявності в них Спеціальних ордерів; облік і реєстрацію осіб, які проживають у гуртожитку; укладання договору про надання комунальних послуг з військовослужбовцями (працівниками), які проживають у гуртожитку, у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п.6.2 р.6 Інструкції (зі змінами внесеними до п.6.2 наказом Міністерства Оборони України "Про затвердження змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями" від 17 травня 2013 року №322) оплата комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих військовослужбовцями, які розміщенні в казармах іі переобладнаних будівлях, здійснюється військовою частиною за рахунок кошторису Міністерства оборони України. Військовослужбовці офіцерського складу, а також особи рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та особи, звільнені з військової служби в запас або відставку, які залишились перебувати на квартирному обліку у гарнізонах Збройних Сил України і проживають у казармах та переобладнаних будівлях, компенсують військовій частині вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих енергоносіїв за тарифами для населення.

Військовослужбовці офіцерського складу, а також особи рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та особи, звільнені з військової служби в запас або відставку, які проживають у казармах і переобладнаних будівлях, укладають з балансоутримувачем переобладнаної будівлі (казарми) договір на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. У разі відсутності приладів обліку енергоносіїв, тепла та води у договорі відображаються норми їх споживання як для гуртожитку уданому населеному пункті.

Наказ Міністерства оборони України від №737 від 30 листопада 2011 року (зі змінами наказу №322) втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони України від №380 від 31 липня 2018 року.

Відповідно до п.19. р.4 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 житлова площа у спеціально пристосованих казармах (переобладнаних будівлях) у розташуванні військової частини надається військовослужбовцям на час проходження служби в цьому населеному пункті... Командир військової частини видає наказ та укладає з військовослужбовцем договір про надання комунальних послуг, при цьому вартість комунальних послуг та енергоносіїв відшкодовується військовій частині військовослужбовцем за тарифами для населення, крім неодружених військовослужбовців рядового, сержантського та старшинського складу військової служби за контрактом, які проживають безоплатно.

Договором "про перерахування коштів, одержаних від споживачів (діяльність гуртожитків, засобів тимчасового розміщення і проживання тощо), як плати або відшкодування за спожити житлово-комунальні послуги та енергоносії" №117/8 від 16 березня 2017 року (п.1.1) передбачено відшкодування споживачами коштів за спожити житлово-комунальні послуги та енергоносії відповідно до вимог п.6.2. р.6 Інструкції №737 (зі змінами внесеними до п.6.2 наказом Міністерства оборони України від 17 травня 2013 року №322, а саме, за тарифами для населення.

Таким чином, відповідно до вимог п.6.2. р.6 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями", затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30 листопада 2011 року (зі змінами внесеними до п.6.2 наказом Міністерства оборони України "Про затвердження Змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями" від 17 травня 2013 року №322), п.19. р.4 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 та наказів начальника ВМКЦ ПР від 30 вересня 2015 року №351 і від 01 березня 2016 року №91 мешканці, що проживають у переобладнаних будівлях, компенсують військовій частині вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих енергоносіїв за тарифами для населення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що Південний офіс Держаудитслужби необгрутовано здійснив нарахування житлово-комунальних платежів за промисловими тарифами.

Отже, вимога Південного офісу Держаудитслужби відобразити в бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості мешканців гуртожитку за спожиті комунальні послуги у загальній сумі 49,61 тис. грн. є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Так як вимоги стягнути з відповідальних осіб у порядку, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпП України, на користь Центру шкоду, заподіяну внаслідок безпідставного покриття за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх фізичних осіб, у загальній сумі 49,61 тис. грн., врахувати право працівників відшкодувати заподіяні втрати відповідно до ч.5 ст. 130 КЗпП України є похідними від вищеозначеної, вони також підлягають скасуванню, оскільки є безпідставними.

Також, позивачем оскаржується вимога Південного офісу Держаудитслужби переглянути розмір тарифу на платні медичні послуги згідно з вимогами п.п.17, 18, 19 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, врахувати фактичні видатки на медикаменти та відповідно до норм статей 216-229 Господарського кодексу України, ст.ст. 610-625 ЦК України, вжити заходів по відшкодуванню втрат доходів військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України у сумі 315,08 тис. грн.".

Стосовно правомірності даної вимоги, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, проведеною ревізією розрахунку вартості платних медичних послуг проведеною суцільним методом щодо встановлення вартості лікарських засобів віднесених до розрахунку вартості одного ліжко-дня за 2016-2018 роки встановлено, що при формуванні вартості одного ліжко-дня до калькуляції віднесено вартість медикаментів, яка є ніжною, ніж фактичні видатки, чим порушено п.п.17, 18, 19 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228.

Згідно ст. 9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.4 Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №400 від 03 серпня 2016 року. Планування, використання та облік надходжень спеціального фонду бюджетними установами Міністерства оборони України здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228 "Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ" та Переліку власних надходжень бюджетних установ Міністерства оборони України за групами та видами надходжень (додаток).

Згідно п.1 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №228 від 28 лютого 2002 року (далі Порядок №228) кошторис бюджетної установи - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи. Кошторис має такі складові частини: загальний фонд, який містить обсяг надходжень із загального фонду бюджету та розподіл видатків за поєною економічною класифікацією видатків бюджету і спеціальний фонд, який містить обсяг надходжень із спеціального фонду бюджету на конкретну мету та їх розподіл за поєною економічною класифікацією видатків бюджету на здійснення відповідних видатків згідно із законодавством, а також на реалізацію пріоритетних заходів, пов`язаних з виконанням установою основних функцій...

Відповідно до п.17 Порядку №228 обсяги надходжень до спеціального фонду проекту кошторису визначаються на підставі розрахунків, які складаються за кожним джерелом доходів та/або фінансування бюджету чи повернення кредитів до бюджету, що плануються на наступний рік. За основу цих розрахунків беруться такі показники: обсяг надання тих чи інших платню: послуг, а також інші розрахункові показники ... та розмір плати в розрахунку на одиницю показника, який повинен встановлюватися відповідно до законодавства: прогнозне надходження зборів (обов`язкових платежів) до спеціального фонду бюджету; прогнозний обсяг повернення коштів до бюджету, що мають цільове призначення. На підставі зазначених показників визначається сума надходжень на наступний рік за кожним їх джерелом з урахуванням конкретних умов роботи установи. Показники повинні наводитися в обсязі, зазначеному в розрахунку, і повністю відповідати показникам бухгалтерської звітності за відповідні періоди.

Згідно п.18 Порядку №228 у процесі формування спеціального фонду проекту кошторису планування власних надходжень бюджетних установ здійснюється за групами та підгрупами відповідно до правил, визначених законодавством для цієї категорії доходів бюджету.

Пунктом 19 Порядку №228 передбачено, що спеціальний фонд проекту кошторису передбачає зведення показників за всіма джерелами надходження коштів до цього фонду та відповідними напрямами їх використання.

Тобто, виходячи з вимог законодавства, а саме п.4 Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №400 від 03 серпня 2016 року, п.п.1, 17, 18, 19 Порядку №228. Обсяги надходжень до спеціального фонду проекту кошторису визначаються на підставі розрахунків, які складаються за кожним джерелом доходів та/або фінансування бюджету чи повернення кредитів до бюджету, що плануються на наступний рік.

За основу них розрахунків беруться такі показники: обсяг надання тих чи інших платних послуг, а також інші розрахункові показники ... та розмір плати в розрахунку на одиницю показника, який повинен встановлюватися відповідно до законодавства; прогнозне надходження зборів (обов`язкових платежів) до спеціального фонду бюджету; прогнозний обсяг повернення коштів до бюджету, що мають цільове призначення. На підставі зазначених показників визначається сума надходжень на наступний рік за кожним їх джерелом з урахуванням конкретних умов роботи установи. Показники повинні наводитися в обсязі, зазначеному в розрахунку, і повністю відповідати показникам бухгалтерської звітності за відповідні періоди.

Відповідно до ст. 13 БК України бюджет може складатися із загального та спеціального фондів. Складовими частинами спеціального фонду бюджету є:

1) доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ), які мають цільове спрямування;

2) видатки бюджету, що здійснюються за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету (у тому числі власних надходжень бюджетних установ)...

Власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до коштів загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету. Власні надходження бюджетних установ поділяються на такі групи: перша група надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із законодавством; друга група інші джерела власних надходжень бюджетних установ.

У складі першої групи виділяться такі підгрупи: підгрупа 1 - плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю; підгрупа 2 - надходження бюджетних установ від додаткової діяльності (господарської) діяльності…. У складі другої групи виділяються такі підгрупи: підгрупа 1 - благодійні внески, гранти та дарунки; підгрупа 2 - кошти, що отримують бюджетні установи від підприємств, організацій, фізичних осіб та від інших бюджетних установ для виконання цільових заходів...Власні надходження бюджетних установ використовуються (з урахуванням ч.9 ст. 51 цього Кодексу) на: покриття витрат, пов`язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю (за рахунок надходжень підгрупи 1 першої групи)...

Згідно вимог п.20 Порядку №228 під час визначення обсягів видатків бюджету ...розпорядників нижчого рівня головні розпорядники повинні враховувати об`єктивну потребу в коштах кожної установи, виходячи з її основних виробничих показників... Пунктом 22 Порядку №228 передбачено Показники видатків бюджету та надання кредитів з бюджету, що включаються до проекту кошторису, повинні бути обґрунтовані відповідними розрахунками за кожним кодом економічної класифікації видатків бюджету або класифікації кредитування бюджету і деталізовані за видами та кількістю товарів (робіт, послуг) із зазначенням вартості за одиницю.

Таким чином, діючим законодавством України, а саме, БК України та Порядком №228 передбачене проведення планування на наступний рік за кожним джерелом надходжень, за основу цих розрахунків беруться показники попереднього року, тобто придбання медпрепаратів протягом поточного року не потребує перегляду калькуляції при зростанні вартості лікарських засобів та перерахунку тарифів на послуги, затверджених бюджетною установою.

Крім того, згідно висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №20-1145/1146/1231/1232 від 30 червня 2020 року, висновок Південного офісу Держаудитслужби щодо недоотримання ВМКЦ ПР грошових коштів за лікарські засоби від хворих, які лікувались за оплату та за договорами, відповідно до вимог п.п.17, 18, 19, 20, 22 Порядку №228 в частині недоотримання ВМКЦ ПР грошових коштів за платне лікування хворих та лікування за договорами унаслідок не перегляду калькуляції при зростанні вартості лікарських засобів нормативно та документально не підтвердився.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимога Південного офісу Держаудитслужби переглянути розмір тарифу на платні медичні послуги та врахувати фактичні видатки на медикаменти є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Оскільки вимога про вжиття заходів по відшкодуванню даних втрат доходів ВМКЦ ПР є похідною від вищезазначеної, вона також підлягає скасуванню.

З урахуванням всього вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ВМКЦ ПР і, відповідно, необхідність їх задоволення.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ВМКЦ ПР.

Стосовно розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1 921 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №836 від 12 листопада 2019 року та за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції в розмірі 28 743,03 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №665 від 22 жовтня 2020 року.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.2 ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на постанову суду судовий збір становить 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Оскільки в даній справі заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру, розмір судового збору за подачу апеляційної скарги складає 11 526 грн.

Натомість, апелянтом сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції в розмірі 28 743, 03 грн.

Згідно п.1 ч.1 та ч.2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; у випадках, установлених п.1 ч.1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне повернути ВМКЦ ПР надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 17 217,03 грн., у зв`язку з внесенням останнього в розмірі більшому, ніж встановлено законом.

Приймаючи до уваги задоволення позову в повному обсязі, колегія суддів вважає за необхідне присудити здійснені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921 грн. та 11 526 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Південного офісу Держаудитслужби.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 16 жовтня 2019 року №15-08-23-14/5537-2019, а саме: "Переглянути тарифікаційні списки і штатні розписи військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України щодо встановлення розміру доплати за підтримку постійної бойової готовності військ (сил), з урахуванням вимог абзацу 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 1995 року №167 "Про питання оплати праці окремих категорій працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил та інших військових формувань України". Забезпечити відшкодування безпідставних виплат працівникам вищевказаної доплати у загальній сумі 2 161,57 тис. грн. та сплачені на неї суми єдиного соціального внеску у загальній сумі 434,14 тис. грн.".

Визнати протиправним та скасувати пункт 2, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 16 жовтня 2019 року №15-08-23-14/5537-2019, а саме: "Внести зміни до тарифікаційних списків і штатних розписів військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України; встановити розмір доплати за наукове звання, з урахуванням вимог п.4.4.11 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 28 лютого 2006 року №125, та забезпечити відшкодування безпідставно виплачених сум доплати за наукове звання працівникам за 2016-2018 роки у загальній сумі 73,84 тис. грн. і, відповідно, відшкодування витрат на сплату єдиного соціального внеску на суму 11,76 тис. грн.".

Визнати протиправним та скасувати пункт 3, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 16 жовтня 2019 року №15-08-23-14/5537-2019, а саме: "Переглянути розмір тарифу на платні медичні послуги згідно з вимогами пунктів 17, 18, 19 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, врахувати фактичні видатки на медикаменти та відповідно до норм статей 216-229 Господарського кодексу України, статей 610-625 Цивільного кодексу України вжити заходів по відшкодуванню втрат доходів військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України у сумі 315,08 тис. грн.".

Визнати протиправним та скасувати пункт 4, викладений в вимозі Південного офісу Держаудитслужби від 16 жовтня 2019 року №15-08-23-14/5537-2019, а саме: "Відобразити в бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості мешканців гуртожитку за спожиті комунальні послуги у загальній сумі 49,61 тис. грн. та, відповідно до пункту 12 Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03 серпня 2016 року №400, підпункту 1.1 пункту 1 Договору від 16 березня 2017 року №117/8, вжити заходів щодо відшкодування мешканцями гуртожитку плати за комунальні послуги та перерахування цих сум на рахунки КЕВ м. Одеса. Стягнути з відповідальних осіб у порядку, встановленому статтями 130-136 КЗпП України, на користь Центру шкоду, заподіяну внаслідок безпідставного покриття за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх фізичних осіб, у загальній сумі 49,61 тис. грн. Врахувати право працівників відшкодувати заподіяні втрати відповідно до ч.5 ст. 130 КЗпП України.".

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Південного офісу Держаудитслужби (65021, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України (65404, м. Одеса, вул. Пироговська, 2, ) судовий збір у розмірі 1 921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) за подачу адміністративного позову та 11 526 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять шість гривень) за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

Повернути військово-медичному клінічному центру Південного регіону Міністерства оборони України (65404, м. Одеса, вул. Пироговська, 2, ) зі спеціального фонду Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 17 217,03 грн. (сімнадцять тисяч двісті сімнадцять гривень 03 копійки).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Градовський Ю.М.

Суддя: Лук`янчук О.В.