Справа № 400/1129/21
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 р. № 400/1129/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області в частині застосування 60% при розрахунку суми пенсії від заробітку та застосування обмеження пенсії максимальним розміром;

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 13.12.2019 року на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року у справі № 400/1178/20 та з 01.10.2020 року №10 від 04.11.2020 року в частині застосування 60% при розрахунку суми пенсії від заробітку та застосування обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , призначеної відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-Х у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12 липня 2001 року №2663-111, чинній на момент призначення пенсії, в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, без застосування обмеження пенсії максимальним розміром згідно довідки прокуратури Миколаївської області від 26.02.2020 року №18-66 вих-20 відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року у справі № 400/1178/20 з 13.12.2019 року та згідно довідки прокуратури Миколаївської області від 08.10.2020 року № 21-394 вих -20 відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 з 01.10.2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою без застосування при такій виплаті постанов КМУ чи інших нормативно-правових актів (постанова №649 від 22.08.2018), які надають можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час проведення перерахунку пенсії позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправно обмежено розмір виплачуваної позивачу пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Позивач зазначає, що п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668 (надалі - Закон №3668) передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою суду від 02.03.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.03.2021 року на виконаня ухвали суду від 02.03.2021 року позивачем до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надано належним чином оформлену позовну заяву (з копією для учасників справи) із зазначенням причин неповідомлення своєї адреси електронної пошти; із зазначенням офіційної електронної адреси відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Ухвалою від 15.03.2021 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/1129/21 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.04.2021 року за вх. № 7287 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що відповідно до ч. 15 ст. 86 Закону № 1697 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.07.2020 року прожитковий мінімум для непрацездатних осіб становить 1712 грн. Таким чином, максимальний розмір пенсії з 01.07.2020 року становить 17 120 грн.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

На підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789 від 05.11.1991 року (в редакції від 12.07.2001 року) органами Пенсійного фонду України позивачу призначена довічно пенсія за вислугою років у розмірі 90% від суми місячного заробітку, яку він отримував без обмеження її максимального розміру.

21.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з письмовою заявою про перерахунок пенсії, до якої додано необхідні документи, які підтверджували право на відповідний перерахунок, зокрема, довідку, надану прокуратурою Миколаївської області, від 08.10.2020 року №21-394 вих 20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що враховується для перерахунку пенсії, за нормами, чинними на 06.09.2017 року.

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області №10, розмір пенсії позивача обраховано з застосуванням 60% при розрахунку суми пенсії від заробітку та застосуванням обмеження пенсії максимальним розміром

Не погодившись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням від 23.09.2020 року Миколаївський окружний адміністративний суд у справі № 400/1178/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення № 116/03-18р від 05.03.2020 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 13.12.2019 року згідно з довідкою прокуратури Миколаївської області № 18-66вих-20 від 26.02.2020 року.

В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області виплачувати позивачу пенсію без обмеження її максимального розміру судом відмовлено, оскільки вони є передчасними.

21.10.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру.

Відповідно до протоколу від 04.11.2020 року, основний розмір пенсії позивача становить 34 430, 76 грн, максимальний розмір пенсії з 01.12.2019 становить 17690,00 грн.

Не погодившись з діями Головного управління ПФУ в Миколаївській області щодо обмеження пенсії максимальним розміром, позивач оскаржив відмову суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, та сторонами не заперечується, що позивачу з 11.05.2005 року була призначена пенсія відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII від 05.11.1991 року.

У відповідності до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII від 05.11.1991 року (в редакції від 12.07.2001) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З урахуванням стажу роботи в органах прокуратури позивачу первісно було призначено пенсію у розмірі 90% від заробітку.

Відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Зазначеною статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ встановлено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини. що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії. різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

15.07.2015 року набрав чинності Закон № 1697.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Розділу XII Закону № 1697 визнано такими, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом - Закон № 1789. крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських,районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону № 1697 пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

13.12.2019 Другим сенатом Конституційного суду України прийнято рішення № 7 -р(ІІ)/2019 яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 ст. 86 Закону № 1697 зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Водночас, у рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Суд зазначає, що оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Отже, застосувавши відсоток - 60 при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку, відповідач порушив право позивача, оскільки при призначенні пенсії первісно встановлено для її обрахунку розмір 90 відсотків від заробітку.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 76 зміни до статті 50-1 Закону № 1697-VII щодо розміру пенсії у відсотках стосувалися порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Тому, застосувавши при перерахунку пенсії 60%, а не 90% від заробітної плати відповідач діяв протиправно.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком висловленим Верховним Судом у постановах від 3 травня 2018 року у справі № 308/11498/16-а, від 10 квітня 2019 року у справі № 310/6638/16-а(2-а/310/652/16).

В частині позовних вимог про зобов`язання провести виплату різниці пенсії однією сумою, без застосування положень постанови КМ України №649 від 22.08.2018 року суд зазначає наступне.

Дійсно, постановою КМ України №649 від 22.08.2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» було затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, а також установлено, що що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Втім, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/5248/19 від 12.11.2019 року з урахуванням змін, внесених Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду № 640/5248/19 від 22.07.2020 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Таким чином, постанова КМ України №649 від 22.08.2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» діє лише в частині п.3, згідно якого внесено до бюджету Пенсійного фонду України на 2018 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 р. № 8.

Отже, на момент вирішення даної справи положення постанови КМ України №649 від 22.08.2018 року до спірних відносин не застосовуються, з огляду на що підстави зобов`язувати відповідача вчиняти дії без застосування положень вказаної постанови відсутні, а тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє.

При цьому, щодо зобов`язання здійснити перерахування пенсії однією сумою, суд зазначає, що спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. У разі набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-Х у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12 липня 2001 року №2663-111, чинній на момент призначення пенсії, без застосування обмеження пенсії максимальним розміром, суд зазначає наступне.

На час призначення позивачеві пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 8 липня 2011 року внесено зміни статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та передбачено, що максимальний розмір пенсії осіб, пенсія яких призначена згідно Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно пункту 2 розділу 11 «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 8 липня 2011 року обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.

Відтак, частина 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII, яка застосовувалась субсидіарно з пунктом 2 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та врегульовувала питання виплати пенсій без обмежень, на час проведення перерахунку пенсії позивачу втратила чинність з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, а тому до спірних правовідносин не застосовується.

З 15 липня 2015 року, з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року№1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється статтею 86 Закону № 1697-VII, якою в період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року встановлювалось аналогічне обмеження, зокрема абз. шостим частини 15 статті 86 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 2 березня 2015 року встановлювалось, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Отже, на момент проведення перерахунку пенсії позивачу, наведеними положеннями встановлюються обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм Закону № 3668-VІ викладений Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2020 у справі № 280/5154/19.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення позивачу виплати нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) оскільки положення цієї статті втратили чинність, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

З огляду на зазначене при перерахунку пенсії позивача пенсійним органом обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру пенсії, встановлене вищенаведеними нормативно-правовими актами.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач діяв правомірно, а відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо застосування 60% при перерахунку та виплаті щомісячного пенсійного забезпечення ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, з урахуванням раніше проведених виплат.

В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області про перерахунок пенсії ОСОБА_2 з застосуванням обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 без застосування обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою без застосування при такій виплаті постанов КМУ чи інших нормативно-правових актів (постанова №649 від 22.08.2018), які надають можливість для відстрочення чи розстрочення виплат - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 30.04.2021 року.

Суддя Г.В. Лебедєва