Справа № 480/1728/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2021 року Справа №480/1728/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб ( в письмовому провадженні) у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії? стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу Генерального прокурора ( далі відповідач), Сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі кадрова комісія), і, згідно уточненим позовним вимогам, просить суд визнати протиправними дії Офісу генерального прокурора, що виявились у відмові надати рішення сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) щодо неуспішного проходження ОСОБА_1 атестації 17.12.2020 та інші запитувані матеріали проходження ОСОБА_1 атестації, за зверненням від 21.12.2020; визнати протиправним дії сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) щодо відмови надати запитувані документи за зверненням ОСОБА_1 від 21.12.2020, що вказано у протоколі засідання сьомої кадрової комісії №17 від 11.01.2021, на якому прийнято рішення відмовити надати запитувані матеріали проходження атестації ОСОБА_1 за зверненням від 21.12.2020; зобов`язати Офіс генерального прокурора та сьому кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) надати запитувані документи та інформацію за запитом ОСОБА_1 від 21.12.2020 та за запитом про доступ до публічної інформації, що надсилались до сьомої кадрової комісії від 23.02.2021, стягнути з Офісу Генерального прокурора моральну шкоду в розмірі 2000грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача та кадрової комісії із заявами про надання інформації та документів, але документи, які запитувалися надано не було.
У відзиві на адміністративний позов відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначає, що всі звернення позивача були розглянуті, надана інформація, звернення розглянуті у встановлений строк.
Позивачем 30.04.2021 до суду надано відповіді на відзив в якому зазначає, що відзив відповідача є не обґрунтованим, доводи, наведені відповідачем не підлягають врахуванню.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб, ухвалою суду також було задоволено клопотання відповідача про продовження строку надання відзиву на позов.
Дослідивши докази та письмові пояснення учасників справи, суд зазначає наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді прокурора Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури, проходив відповідну атестацію, яку призначено було у зв`язку із прийняттям Верховною Радою України 19.09.2019 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури № 113-ІХ. Наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації, в якому п. 5 закріплено, що предметом атестації є оцінка професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); професійної етики та доброчесності прокурора. Для проведення третього етапу атестації, наказом Генерального прокурора від 17.11.2020 № 539 створено сьому кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих).
Після успішного складання позивачем двох етапів атестації, позивача допущено до співбесіди, але 17.12.2019 під час усного проголошення результатів співбесіди 17.12.2020 головою сьомої атестаційної комісії позивачу повідомлено про неуспішне проходження атестації, мотиви та підстави такої неуспішного проходження атестації не проголошувались.
Як зазначає позивач в позові, з метою ознайомлення з рішенням сьомої кадрової комісії та з`ясування мотивів і підстав прийняття рішення про неуспішне проходження атестації було надіслано відповідне звернення для отримання належним чином завіреної копії рішення сьомої кадрової комісії та матеріалів атестації від 17.12.2020.
Звернення надіслані позивачем 21.12.2020 до Офісу генерального прокурора та сьомої кадрової комісії.
Офісом генерального прокурора було надано відповідь від 28.01.2021 № 06/2/1- 65 вих-21, але частина запитуваних документів надана не була, зокрема, рішення сьомої комісії відносно позивача від 17.12.2020 про неуспішне проходження атестації та інших запитуваних матеріалів атестації не надано, а саме протокол сьомої кадрової комісії від 17.12.2020, копію виконаного практичного завдання, копію вірної відповіді та інші матеріали атестації відповідно до звернення від 21.12.2020.
Позивачу в подальшому на його наступні звернення було направлено лист з Офісу генерального прокурора від 22.02.2021 № 07-674 -21, в додатках до якого долучено протокол засідання № 17 засідання сьомої кадрової комісії від 11.01.2021, відповідно до змісту якого відображено, що рішенням кадрової комісії відмовлено в наданні рішення кадрової комісії та інших матеріалів співбесіди, проведеної із позивачем.
Крім того, позивачем повторно 23.02.2021 до відповідачів було надіслано запити про доступ до публічної інформації, з метою отримання документів, що стосуються проходження атестації позивача. Станом на час подання позовної заяви відповідь не надходила.
Крім того, на електрону адресу Офісу генерального прокурора надіслано 23.02.2021 надіслано запит про доступ на публічну інформацію, проте станом на момент подання заяви відповіді позивач не отримував.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідно до звернення від 21.12.2020 позивач у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» просив відповідача повідомити та надати належним чином завірені копії відповідних документів про результати проходження атестації згідно з Порядком, а саме :
«Інформацію (з наданням копій відповідних документів) ким і за яким принципом здійснювався відбір кандидатів у члени кадрових комісій, у тому числі сьомої кадрової комісії, чи оприлюднювалась вказана інформація, якщо так, то у яких засобах масової інформації, офіційних порталах, чи сайтах;
Чи входили до складу кадрових комісій, у тому числі сьомої кадрової комісії, працівники Офісу Генерального прокурора, а також які інші працівники.
3. Інформацію про результати складання прокурором ОСОБА_1 іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора
4. Інформацію про результати складання прокурором ОСОБА_1 іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки із зазначенням кількості набраних за результатами тестування балів;
5. Інформацію про результати проведення співбесіди із ОСОБА_1 з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора, у тому числі:
- копію запису за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису перебігу співбесіди із ОСОБА_1 з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора);
- копію запису за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису перебігу обговорення членами комісії без присутності прокурора ОСОБА_1 результатів проведення співбесіди із ним, висловлення пропозиції щодо рішення комісії, а також проведення відкритого голосування щодо рішення комісії;
- копію протоколу засідання комісії із результатами голосування, проведеного після завершення обговорення результатів співбесіди ОСОБА_1
- копію рішення комісії про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1
- інформацію щодо конкретних відомостей, які стосуються професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора, які враховані при прийнятті комісією рішення про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації (у разі не зазначення таких відомостей у протоколі засідання комісії);
- всі матеріали, якими обґрунтовується рішення сьомої кадрової комісії від 17.12.2020 про неуспішне проходження атестації прокурором Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури України ОСОБА_1
- всі інші матеріали, які надійшли за відповідними запитами кадрової комісії щодо прокурора Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_1 та були предметом дослідження під час засідання сьомої кадрової комісії 17.12.2020.
6. Чи отримувалась Комісією інформація про кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора ОСОБА_1 у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, якщо так, то яка саме інформація надана відносно прокурора ОСОБА_1 .
7. Чи отримувалась Комісією інформація про кількість скарг, які надходили на дії прокурора ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, якщо так, то яка саме інформація надана відносно прокурора ОСОБА_1 .
8. Яку інформацію отримано Комісією щодо дотримання прокурором ОСОБА_1 правил професійної етики та доброчесності, надати копії носіїв такої інформації та документів ,
9. Надати інформацію (із наданням копії відповідних документів) чи користувались члени Комісії під час проведення співбесіди 17.12.2020 рекомендаціями з оцінки відповідності прокурора ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності;
10. Які саме матеріали атестації щодо дотримання прокурором ОСОБА_1 правил професійної етики та доброчесності, інших джерел, та які саме відповіді прокурора ОСОБА_1 , на додаткові запитання, були не задовільними для членів комісії, та вплинули на прийняття рішення Комісією від 17.12.2020 про неуспішне проходження ним атестації.
11. Чи встановлювався Комісією рівень володіння практичними уміннями та навичками прокурора ОСОБА_1 на підставі його письмової відповіді на практичне завдання, яке він виконав 17.12.2020 та надала Комісії, якщо так, то яким чином оцінено комісією виконання цього практичного завдання.
12. Повідомити чим мотивоване рішення Комісією за наслідками проведеної 17.12.2020 співбесіди з прокурором ОСОБА_1 про неуспішне проходження ним атестації, зазначивши обставини, що вплинули на його прийняття. Надати відповідне рішення та протокол проведення атестації сьомої кадрової комісії.
13. Надати копію практичного завдання та письмової відповіді на нього прокурора ОСОБА_1 яке він виконував 17.12.2020.
14. Надати копії відповідей на практичне завдання, які надійшли 17.12.2020 до сьомої кадрової комісії від інших прокурорів.
15. Надати інформацію чи можуть члени сьомої кадрової комісії ставити питання та вимагати на них відповіді, які не передбачені Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221, якщо так, то на підставі чого.
16. Накази Генерального прокурора про створення сьомої кадрової комісії Генеральної прокурори, які здійснювали атестацію прокурорів 17.12.2020, у тому числі прокурора ОСОБА_1 .
17. Накази Генерального прокурора, які визначають порядок роботи, перелік та склад кадрових комісій відповідно до Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221, а також згадані порядок роботи, перелік та склад цих кадрових комісій;
18. Рішення кадрових комісій або наказів Генерального прокурора щодо допуску прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 до проходження 1, 2 та 3 етапів атестацій;
19. Накази або інші організаційно-розпорядчі документи щодо ліквідації Генеральної прокуратури України та створення ліквідаційної комісії зазначеного державного органу;
20. Накази або інші організаційно-розпорядчі документи щодо створення Офісу Генерального прокурора України та початок його роботи, його штатний розклад, кількість посад станом на 17.12.2020 та на початок його роботи;
21. Документи щодо всіх осіб, які були делеговані міжнародними неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями, які підтверджують їх бездоганну ділову репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет, а також стаж роботи в галузі права відповідно до порядку проходження атестації.
22. Всі інші накази Генерального прокурора та нормативно-правові акти, які стосуються повноважень кадрових комісій повноважень.
23. Інформацію про те, якими саме кадровими комісіями здійснювалася проведенні першого та другого етапів атестації прокурора Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_1 .
24. Інформацію про те, яким чином визначалися кадрові комісії для проведення атестації тих чи інших прокурорів, на підставі якого Закону чи іншого нормативно-правового акт це відбувалося;
25. Інформацію про те, яким чином формувалися кадрові комісії, на підставі яких Законів, рішень чи інших нормативно-правових актів, яким чином до складу комісії потрапляли конкретні особи;
26. Інформацію про те, за яким саме рекомендаціями або іншими нормативно-правовими актами з оцінки відповідальності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності мали право користуватися члені комісії з зазначенням нормативних актів.
Матеріалами справи підтверджується, що аналогічне звернення по змісту питань було направлено позивачем і до кадрової комісії.
Як зазначає позивач на його звернення від 21.12.2020 Офісом генерального прокурора було надано відповідь листом від 28.01.2021 № 06/2/1- 65 вих-21, який надано до матеріалів справи.
У відзиві на позов представник відповідача не заперечував та підтвердив, що, дійсно, поштовим зв`язком 28.12.2020 на адресу Офісу Генерального прокурора надійшло звернення ОСОБА_1 , у якому він просив повідомити про результати проходження атестації, надати інформацію, яка вплинула та була взята за основу при прийнятті рішення, та ряд інших належним чином завірених копій документів.
За результатами розгляду звернення, відповідачем надано відповідь від 28.01.2021 № 06/2/1 -65вих-21, яку направлено разом із додатками на 41 арк. на зазначену ОСОБА_1 адресу, що підтверджується звітом про відправку кореспонденції.
Так, Офісом Генерального прокурора надано відповідь у якій повідомлено, що згідно з пунктом 5 розділу V Порядку проходження прокурорами атестації/ затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221, рішення кадрових комісій, протоколи засідань, матеріали атестації прокурорів зберігаються в органі прокуратури, при якому функціонує відповідна кадрова комісія, а саме - в Офісі Генерального прокурора.
Рішення кадрових комісій, протоколи засідань, матеріали атестації щодо проходження третього етапу атестації сьомою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) до Департаменту кадрової роботи та державної служби не передавались та знаходяться у розпорядженні зазначеної кадрової комісії. При цьому ОСОБА_1 проінформовано з приводу питань, що стосувалися проходження ним атестації, та документи, які на той момент були наявні в Офісі генерального прокурора.

Щодо звернення ОСОБА_1 , яке адресоване голові кадрової комісії, то воно надійшло на адресу Офісу Генерального прокурора 24.12.2020 за № 260576-20 та 28.12.2020 направлено до сьомої кадрової комісії обласних прокуратур атестації прокурорів, про що повідомлено заявника відповіддю від 22.02.2021 № 07/1/1-18076. У цьому зверненні позивач просив надати йому інформацію та матеріали, що стосуються співбесіди. Відповідно до протоколу засідання кадрової комісії від 11.01.2021 № 17 комісія вирішила, що звернення позивача не підлягає розгляду комісією.

Суд не погоджується із належним розглядом заяви позивача від 21.12.2020, оскільки звернення позивача повинно бути розглянуто та надано інформацію, документи, що стосуються запитуваної інформації, і яка є в наявності чи повинна бути в наявності в Офісі Генеральної прокуратури.

Посилання відповідача, що у відповідача відсутня така інформація, а така інформація знаходитися у кадрової комісії, яка не передала до кадрової служби запитувані документи, суд зазначає, що такі посилання є необґрунтованими, оскільки кадрова комісія створена самим відповідачем, і такі твердження не можуть бути підставою для обмеження права позивача на отримання вичерпної інформації чи отримання документів, які знаходяться у відповідача.

Стосовно посилання відповідача у відзиві на те, що відповідно до статті 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений трудовим законодавством. Так, як зазначає відповідач, положеннями Законів України «Про прокуратуру» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури» передбачено порядок переведення прокурорів до новоутворених органів прокуратури - Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, тобто врегульовано трудові відносини. Статтею 4 Кодексу законів про працю України визначено, що законодавство про працю складається з указаного Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Суд зазначає, що в даному випадку, позивачем не подавалися до відповідача жодні заяви та звернення у розумінні Кодексу законів про працю України. Зміст звернення позивача від 21.12.2020 також не містить таких вимог. Незважаючи на те, що частина запитуваних документів у зверненні позивача стосуються питання проходження атестації, пов`язані із проходженням публічної служби, але таке звернення подано не в межах КЗпП України, і повинно бути розглянуто відповідачем у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Зазначене підтверджується також наданою відповіддю Офісу генерального прокурора від 28.01.2021 №06/2/1-65вих.-21, в які відповідач повідомив частину запитуваної інформації та надав частину документів, запитуваних позивачем.

Разом із тим, надані інформація в листі від 28.01.2021 №06/2/1-65вих.-21 з додатками, не підтверджує надання відповідачем інформації та документів, зазначених у зверненні позивача від 21.12.2020. Так, відповідачем надано ОСОБА_1 копії частини запитуваних ним документів, а саме: накази Генерального прокурора щодо затвердження Порядку проходження прокурорами атестації, Порядку роботи кадрових комісій, із наказами про внесення змін, про створення кадрових комісій, щодо питання забезпечення початку роботи та день початку роботи Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, суд частково погоджується із належним розглядом відповідачем звернення позивача від 21.12.2020, з огляду на наступне.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що запитувана інформація позивача стосувалися доступу як до інформації згідно Закону України «Про звернення громадян», так і доступу до публічної інформації згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону (в тому числі: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання).

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч. 1, 2 ст. 19).

Слід зазначити, що ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено порядок оформлення запитів на інформацію.

Так, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Слід зазначити, що при зверненні із запитом про отримання публічної інформації розпорядник запитуваної інформації є Офіс генерального прокурора, який є відповідачем при розгляді даної справи.

Позивач, реалізовуючи право на доступ до публічної інформації, звернувся до відповідача із відповідним запитом щодо надання інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про публічну інформацію», крім іншого, кожна особа має право знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Слід зазначити, що в силу частини першої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з статтею 20 Закону України Про інформацію за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Положенням статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2)розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

За приписами статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Закон України Про доступ до публічної інформації не регулює відносин зі створення публічної інформації; предметом його регулювання є діяльність з приводу інформації, яка вже існує (створена, отримана, знаходиться у володінні) на момент виникнення конкретних інформаційних відносин з приводу неї.

Провівши аналіз наведених вище норм, суд зазначає про регулювання даного спору відповідно до норм Закону України Про доступ до публічної інформації, оскільки інформація - заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Інформаційним запитом не є звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону України Про доступ до публічної інформації).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (стаття 15 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

Матеріалами справи не підтверджується, що у листі від 28.01.2021 №06/2/1-65вих.-21 відповідачем було надано інформацію по всім зазначеним питанням у зверненні від 21.12.2020, звернення позивача залишилося нерозглянутим, не зазначено про направлення до належного суб`єкта розгляду звернення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення. Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Такої інформації лист відповідача від 28.01.2021 №06/2/1-65вих.-21 не містить. Відсутні докази того, що відповідачем вжиті відповідні заходи для розгляду звернення позивача, а питання, які порушені в зверненні стосуються діяльності саме відповідача, який створив відповідну кадрову комісію і входить до їх повноважень.

Стосовно зобов`язання кадрову комісію розглянути та надати відповідь на звернення позивача від 21.12.2020, суд зазначає, що в даному випадку така комісія не є окремим органом державної влади, створена лише для проведення атестації прокурорів, а тому належний суб`єкт розгляду звернення та надання запитуваної інформації є саме Офіс генерального прокурора.

Також відповідачем під час розгляду заяви від 21.12.2020 не досліджено питання, зазначене в п. 14 звернення, не надано обґрунтованої позиції щодо такого пункту заяви, наявність підстав надання таких документів позивачу чи було відмовлено у наданні запитуваних документів.

Крім того, судом враховується те, що сам відповідач у відповіді від 28.01.2021 №06/2/1-65вих.-21 зазначає, що згідно із п. 5 розділу 5 Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 рішення кадрових комісій, протоколи засідань, матеріали атестації прокурорів зберігається в органі прокуратури, при якому функціонує відповідна кадрова комісія, а саме в офісі Генерального прокурора.

Враховуючи вищевикладені обставини, судом встановлено, що інформація на заяву позивача від 21.12.2020 надана відповідачем не у повному обсязі, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та зобов`язати Офіс генерального прокурора повторно розглянути п. п. 3-14,18,23 заяви позивача від 21.12.2020, оскільки на зазначені пункти відповідачем ні відповіді, ні документи не надані.

Стосовно позовних вимог щодо не розгляду звернення позивача від 23.02.2021 до відповідача та кадрової комісії, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було направлено до відповідача та кадрової комісії запит про доступ до публічної інформації, в якому позивач просив надати інформацію про результати проведення співбесіди із ОСОБА_1 з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора, у тому числі копію рішення комісії про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 , надати відповідне рішення та протокол проведення атестації сьомої кадрової комісії, надати копію практичного завдання та письмової відповіді на нього прокурора ОСОБА_1 , яке він виконував 17.12.2020 та правильну відповідь на нього, відео та аудіо запис проведення одинадцятою кадровою комісією 17.12.2020 співбесіди з прокурором ОСОБА_1 .

На зазначений запит Офісом Генерального прокурора листом №07-674-21 від 10.03.2021 було повідомлено, що дійсно позивач не пройшов атестацію, відеозапис наявний та міститься у файлі формату МР4 об`ємом 3,6 гігабайт, при наданні носія, який може бути проведено запис співбесіди, позивачу буде надана відповідна інформація у електронному вигляді. Також надано копії запитуваних позивачем документів. Зазначено, що запитувана інформація щодо правильних відповідей на практичне завдання, що виконувалося позивачем 17.12.2020 до Департаменту кадрової роботи та державної служби станом на 03.03.2021 не передавалася.

Таким чином звернення позивача від 23.02.2021 Офісом Генерального прокурора розглянуто, відповідачем надана відповідь.

При цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Так, згідно з ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В даному випадку суд установив, що відповідачем не у повному обсязі надано інформацію на заяву позивача, однак, встановлено, що відповідачем розглянуто вказане звернення позивача

Позивач зазначає, що його право на отримання інформації було обмежено і порушено, наслідком чого стало спричинення йому моральної шкоди, яку він оцінив у 2000 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України "Про звернення громадян" громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Посилання в адміністративному позові на ті обставини, що протиправні дії відповідача завдали психологічних та душевних страждань, принизили честь та гідність, позивач повинен витрачати свій час та життя на пошуки шляхів для відновлення прав, вивчати інформаційне законодавство України, писати позовну заяву та інші заяви, звертатися до суду для захистом своїх прав, виконувати роботу адвоката та захищати права в судових засіданнях, суд зазначає, що при розгляді справи не встановлено підстав, передбачених ст. 23 ЦК України, коли у фізичної особи виникає право на відшкодування моральної шкоди. Жодна із наведених у вказаній статті підстав не була доведена та обґрунтована в позовних вимогах, право на звернення до суду позивачем реалізовується на власний розсуд і дана обставина не є підставою для визнання факту наявності моральної шкоди.

Посилання позивача у відповіді на відзив, що ненадання рішення про неуспішне проходження атестації призвело до звільнення позивача, неможливість вчасно оскаржити рішення, і внаслідок звільнення призвело до депресивного синдрому, суд зазначає, що такі обставини не є підставами для задоволення моральної шкоди в межах даної справи. Так, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95979048), позивачем в межах справи №480/2677/21 заявлені позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 3 від 17.12.2020 про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації, та вважати проходження атестації успішним; визнання протиправним та скасування наказу керівника Сумської обласної прокуратури № 60к від 12.03.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури Сумської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 15.03.2021; поновити ОСОБА_1 на роботі в органах прокуратури на рівнозначній посаді прокурора Сумської окружної прокуратури з 15.03.2021, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України; стягнення з Сумської обласної прокуратури на користь позивача ОСОБА_1 компенсацію за вимушений прогул із розрахунку 3026 грн. 60 коп. за один день вимушеного прогулу, з моменту звільнення з 15.03.2021 по день ухвалення рішення суду; стягнення з Сумської обласної прокуратури моральну шкоду на користь позивача в розмірі 20 000 грн.. Ухвалою суду від 02.04.2021 по справі №480/2677/21 відкрито провадження у справі, а тому такі обставини не стосуються розгляду даної справи. Надані листки непрацездатності та виписка із медичної картки свідчить про захворювання позивача, після звільнення позивача з посади.

Таким чином в межах даної справи позивачем не доведено, що моральна шкода була завдана відповідачем і саме у такому розмірі, в зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 139 КАС України, позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає відшкодуванню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Сумської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на роботі, стягнення компенсації та моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов`язати Офіс Генерального прокурора повторно розглянути п.п. 3-14,18,23 звернення ОСОБА_1 від 21.12.2020 (щодо отримання матеріалів, що стосуються атестації прокурора Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури).

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.04.2021

Суддя С.М. Гелета