Справа № 640/16949/20
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року м. Київ № 640/16949/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клименчук Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного підприємства «Ратмир-Соло», ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Раном», про визнання протиправними та скасування наказів,
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» (далі - позивач, ПАТ «МТБ Банк») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Мін`юст), в якому просить визнати протиправними та скасувати накази відповідача:

від 10.07.2020 № 2377/5, яким повністю задоволено скаргу ОСОБА_1 від 05.06.2020 № С-16371 та скасовано рішення від 17.04.2020 № 52008647 та № 52009355, прийняті державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною;

від 10.07.2020 № 2376/5, яким повністю задоволено скаргу Приватного підприємства «Раном» від 05.06.2020 № 16602-33-20 та скасовано рішення від 17.04.2020 № 52010255 та № 52010631, прийняті державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною;

від 16.07.2020 № 2438/5, яким повністю задоволено скаргу Приватного підприємства «Ратмир-Соло» від 05.06.2020 № 16776-33-20 та скасовано рішення від 17.04.2020 № 52009689 та № 52010353, прийняті державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено процедуру розгляду скарг, а відтак спірні накази є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2020 залучено до участі у справі Приватне підприємство «Ратмир-Соло» в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

У відзиві (т. 1 а.с. 141-160) на позовну заяву представником відповідача зазначено про наявність у Мін`юсту компетенції на розгляд скарг та дотримання порядку їх розгляду, а відтак вважає спірні накази правомірними, у зв`язку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021 постановлено залучити до участі у справі ОСОБА_1 та Приватне підприємство «Раном» в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.07.2020 відповідачем прийнято наказ № 2377/5 «Про задоволення скарги» (т. 1 а.с. 170), яким, відповідно до ч. 3 ст. 26, пп.пп. «а», «ґ» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі висновку колегії Мін`юсту від 02.07.2020, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 05.06.2020, зареєстрованої 05.06.2020 за № С-16371, задоволено останню у повному обсязі (п. 1), скасовано рішення від 17.04.2020 № 52008647 та № 52009355, прийняті державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною (п. 2).

Мін`юстом прийнято наказ від 10.07.2020 №2376/5 «Про задоволення скарги» (т. 1 а.с. 175), яким, відповідно до ч. 3 ст. 26, пп.пп. «а», «ґ» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі висновку колегії Мін`юсту від 02.07.2020, за результатами розгляду скарги Приватного підприємства «Раном» від 05.06.2020, зареєстрованої 11.06.2020 за № 16602-33-20, задоволено останню у повному обсязі (п. 1), скасовано рішення від 17.04.2020 № 52010255 та № 52010631, прийняті державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною (п. 2).

Відповідачем прийнято наказ від 16.07.2020 №2438/5 «Про задоволення скарги» (т. 1 а.с. 179), яким, відповідно до ч. 3 ст. 26, пп.пп. «а», «ґ» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі висновку колегії Мін`юсту від 02.07.2020, за результатами розгляду скарги Приватного підприємства «Ратмир-Соло» від 05.06.2020, зареєстрованої 12.06.2020 за № 16776-33-20, задоволено останню у повному обсязі (п. 1), скасовано рішення від 17.04.2020 № 52009689 та № 52010353, прийняті державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною (п. 2).

Вважаючи такі накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що орган державної влади повинен бути утвореним у порядку визначеному Конституцією і законами України та зобов`язаний діяти на виконання вимог закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що орган державної влади (суб`єкт владних повноважень) повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що орган державної влади (суб`єкт владних повноважень) зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії та повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії є вимогами для органу державної влади, який приймає рішення або вчиняє дії, недотримання яких несе встановлену законом відповідальність.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Отже, перевіривши на відповідність вказаним вимогам оскаржувані накази, суд зазначає таке.

За змістом ч.ч. 1, 2, 8, 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги, зокрема, на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір). Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо, зокрема, розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу. Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок № 1128), передбачено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком. Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, зокрема, розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає не пізніше десяти робочих днів з дня її реєстрації рішення про відмову в задоволенні такої скарги із зазначенням мотивів такої відмови. Рішення про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації з підстави оформлення її без дотримання вимог, визначених законом, не позбавляє скаржника права на повторне звернення з такою скаргою в межах визначеного законом строку (п. 6 Порядку № 1128).

Як стверджує представник позивача та не заперечується представником відповідача, на момент розгляду скарг та прийняття спірних наказів щодо нерухомого майна наявні судові спори, стосовно яких відповідачем задоволено скарги та прийнято спірні накази, а саме:

у справі №752/2605/13-ц за позовом ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: ПП «Ратмир-Соло», ТОВ «Феномен Солюшнз», про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 ,

у справі №910/2933/13 за позовом ПАТ «МТБ БАНК» до ПП «Ратмир-Соло», ПП «Раном» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: комплекс будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , прирізний цех, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, 12, блок 1.

Водночас, представник відповідача не заперечує обізнаність відповідача про вказані спори, а вказує тільки на те, що такі спори не є позовами про право на нерухоме майно, посилаючись на постанову Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №905/1732/18 та ухвалу Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №911/2390/18.

Так, з аналізу змісту вказаних судових рішень видно, що вони стосуються зовсім іншого предмету спору та інших обставин - у справі №905/1732/18 предметом спору є визнання недійсним з моменту укладання договору іпотеки, у справі №911/2390/18 - стягнення коштів, у зв`язку з чим суд вважає такі посилання відповідача необґрунтованими.

При цьому, за висновком суду законодавцем застосовано ширший підхід розуміння наявного судового спору щодо нерухомого майна, який у тому числі охоплює позови про право на нерухоме майно, на що посилається відповідач, але не обмежується ними, а також може включати і спори про звернення стягнення на предмет іпотеки, так як вони безпосередньо стосуються відповідного нерухомого майна.

Суд звертає увагу, що підстава, визначена в п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» стосовно судового спору щодо нерухомого майна є самостійною підставою та не є тотожною підставі, що визначена у п. 4 ч. 8 цієї ж норми - щодо спору між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав, при цьому остання її не деталізує, не уточнює та не змінює.

Натомість вказана підстава виключає можливість розгляду відповідної скарги та повною мірою охоплюється підставою для відмови у її задоволенні, що визначена п. 9 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, суд вважає, що на момент розгляду скарг та прийняття спірних наказів були наявні судові спори щодо такого нерухомого майна, що виключає можливість (відсутність компетенції) розгляду Мін`юстом скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Отже, у відповідача були достатні правові підстави для відмови у задоволенні скарг, на підставі яких прийнято оскаржувані накази, проте останній цього не зробив.

Разом з тим, за змістом п. 11 Порядку № 1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); 2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Як стверджує представник позивача та не заперечується представником відповідача, оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту про розгляд зазначених скарг з`явилося за день до їх розгляду - 01.07.2020, в той час як сам розгляд скарг призначений на 02.07.2020.

Крім того, будь-яких доказів на підтвердження виконання вимог п. 11 Порядку № 1128 в частині додатково повідомлення особам, визначеним у п. 10 Порядку № 1128, одним з можливих способів, відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено вимоги п. 11 Порядку № 1128, тобто не повідомлено осіб, визначених у п. 10 Порядку № 1128, у тому числі позивача, у передбачений строк.

В цьому контексті варто зазначити про важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги, яка безпосередньо пов`язана із забезпеченням права суб`єкта - заінтересованої особи, на захист, зокрема, надання ним відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли. Тому, невиконання суб`єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі № 826/19452/16 (адміністративні провадження № К/9901/6334/18, К/9901/2616/18).

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання представника відповідача на те, що відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду, судом до уваги прийнято бути не може, оскільки неприбуття лише належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги. Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 826/9791/17, від 26.04.2019 у справі № 821/669/17, від 24.12.2019 у справі № 826/13305/17.

З огляду на викладене у сукупності, суд прийшов до висновку про протиправність пунктів 1 та 2 спірних наказів відповідача від 10.07.2020 № 2377/5, від 10.07.2020 № 2376/5 та від 16.07.2020 № 2438/5.

При цьому, суд зауважує, що п. 3 таких наказів, згідно з якими анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світлані Олександрівні, не порушує прав позивача, крім того, позивач не наводить аргументів протиправності таких пунктів.

Пункти 4 та 5 спірних наказів відповідача, відповідно до яких виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству (пункт 2), виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи», вичерпали свою та не призведуть до ефективного відновлення порушених прав позивача.

Таким чином, до ефективного захисту прав позивача призведе визнання протиправними та скасування наказів відповідача від 10.07.2020 № 2377/5, від 10.07.2020 № 2376/5 та від 16.07.2020 № 2438/5 в частині пунктів 1 та 2.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного підприємства «Ратмир-Соло», ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Раном», про визнання протиправними та скасування наказів - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати пункти 1 та 2 наказу Міністерства юстиції України від 10.07.2020 № 2377/5, яким повністю задоволено скаргу ОСОБА_1 від 05.06.2020 № С-16371 та скасовано рішення від 17.04.2020 № 52008647 та № 52009355, прийняті державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною.

3. Визнати протиправними та скасувати пункти 1 та 2 наказу Міністерства юстиції України від 10.07.2020 № 2376/5, яким повністю задоволено скаргу Приватного підприємства «Раном» від 05.06.2020 № 16602-33-20 та скасовано рішення від 17.04.2020 № 52010255 та № 52010631, прийняті державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною.

4. Визнати протиправними та скасувати пункти 1 та 2 наказу Міністерства юстиції України від 16.07.2020 № 2438/5, яким повністю задоволено скаргу Приватного підприємства «Ратмир-Соло» від 05.06.2020 № 16776-33-20 та скасовано рішення від 17.04.2020 № 52009689 та № 52010353, прийняті державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною.

5. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 6 306 грн. (шість тисяч триста шість гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.М. Клименчук