Справа № 340/1488/21
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м.Кропивницький Справа № 340/1488/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Пасічника Ю.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства "ЕХО" (с.Куца Балка, Вільшанський район, Кіровоградська область, 26633, ) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул.Велика Перспективна, 55, м.Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, ) про скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

02.04.2021 Селянське (фермерське) господарство «ЕХО» (далі - позивач) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №2 від 25 березня 2021 року «Про скасування статусу платника єдиного податку четвертої групи»;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Кіровоградській області поновити з 01 січня 2021 року реєстрацію Селянського (фермерського) господарства «ЕХО» як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та підтвердити вказане шляхом видачі довідки про підтвердження такого статусу.

В обґрунтування таких вимог зазначено, що позивач є платником єдиного податку четвертої групи як особа, як займається виробництвом с/г продукції, що підтверджується письмовими доказами долученими до матеріалів справи, окрім іншого, довідкою про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2020р. (№9227/10/11-28-50-10).

25.03.2021р., за наслідками камеральної перевірки, відповідачем прийнято рішення №2 про скасування статусу платника єдиного податку 4-ої групи у зв`язку неподанням податкової звітності, передбаченої п.п. 295.9.1. п. 295.1. ст. 295 та п.п. 298.8.1. п. 298.8. ст. 298 ПК України.

Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалю суду від 07.04.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у справі, судове зсідання призначено на 22.04.2021р. (а.с.39).

22.04.2021р. відповідачем подано відзив на позов вимоги якого не визнаються з тих підстав, що приймаючи оскаржуване рішення посадові особи відповідача діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначені Податковим кодексом України (а.с.45,46).

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позов підтримали, представник відповідача заперечував поти задоволення позову (а.с.57).

22.04.2021р. учасниками справи подано клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні (а.с.60).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 03.08.2001 зареєстровано як юридична особа, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11) (а.с.12).

Згідно довідки від 18.06.2020р., позивач з 01.01.2020р. набув статусу платника єдиного податку IV групи (а.с.13).

25.03.2021р. відповідачем, за наслідками камеральної перевірки, прийнято рішення №2 про скасування статусу платника єдиного податку IV групи, у зв`язку з неподанням податкової звітності, передбаченої п.п. 295.9.1. п. 295.9. ст. 295, п.п.298.8.1. п. 298.8. ст. 298 ПК України (а.с.35,36).

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач вказує, що анулювання реєстрації платника єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки та встановлення в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не можу перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Крім того, позивач вказує на відсутність порушень у поданні податкової звітності та зазначає, що податкова звітність, в т.ч. з ініціативи відповідача, подавалась декілька разів:

- звітна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи від 06.02.2021 за формою, затвердженою наказом Мінфіну №578 від 19.06.2015 (у редакції наказу Мінфіну №369 від 17.03.2017) (а.с.19-21);

2) відомості про наявність земельних ділянок від 06.02.2021 за формою, затвердженою наказом Мінфіну №578 від 19.06.2015 (у редакції наказу Мінфіну №369 від 17.03.2017) (а.с.22,23);

3) розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробника від 09.02.2021 за формою, затвердженою наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №772 від 26.12.2011 (зі змінами та доповненнями) (а.с.25-27);

4) загальну та звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи від 23.02.2021 за формою, затвердженою наказом Мінфіну №578 від 19.06.2015 (у редакції наказу Мінфіну №369 від 17.03.2017) (а.с.29-31);

5) відомості про наявність земельних ділянок від 23.02.2021 за формою, затвердженою наказом Мінфіну №578 від 19.06.2015 (у редакції наказу Мінфіну №369 від 17.03.2017) (а.с.32,33).

Після направлення електронним шляхом податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік, у т.ч. відомостей про наявність земельних ділянок, та розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробника позивачем отримано квитанції за №2 (а.с.24,28,34), що підтверджують факт прийняття контролюючим органом податкової звітності до бази дата.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України від 28.12.2014 року № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).

Пунктом 291.4 статті 291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.

Підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України врегульовано, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Аналіз наведених норм свідчить, що до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Водночас пп. 295.9.1 п. 295.9 ст.295 ПК України передбачено, що платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу;

Відповідно до п.299.1, п.299.2 ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Податковий кодекс України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку (п. 299.10 ст. 299 ПК України) або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи (п. 291.5-1 ст. 291 ПК України), але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

Водночас, суд зазначає, що наслідки неподання або несвоєчасного подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності визначені ст. 120 ПК України та тягнуть за собою накладення штрафу у визначених Законом розмірах.

Відповідно до п. 299.10. ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків- і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Згідно з абз. 2 п. 299.11 ст. 299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті. 291 цього Кодексу у податковому (звітному) оці або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Суд зазначає, що ПК України передбачений порядок реєстрації або анулювання реєстрації платників єдиного податку. Прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Контролюючий орган має право прийняти рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи, згідно передбаченого Податковим кодексом України порядку.

Єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Отже, контролюючим органом повинна бути: 1) проведена документальна перевірка платника податків; 2) прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Суд зазначає, що для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи мають бути виконані всі вимоги передбачені Податковим кодексом України.

Відповідачем не надано доказів проведення документальної перевірки позивача.

Отже у відповідності до норм чинного законодавства у відповідача були відсутні будь-які підстави для скасування статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, а тому рішення № 2 від 25.03.2021р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача відновити позивачу статус платника єдиного податку 4 групи з 1 січня 2021 року.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4540 грн. (а.с.1), який належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5)пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 4, 6, 7 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5)пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 02.04.2021р.; акт про надану правову допомогу від 26.04.2021р.; платіжне доручення від 05.04.2021р. №81 (а.с.64-67).

В порушення вимог ч. 4 ст. 134 КАС України позивачем не надано детального опису робіт (вид, час витрачений на їх виконання, вартість кожного з видів робіт), що унеможливлює достовірно встановити їх вартість.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.1 ст. 134 КАС України, суд зазначає, що витрати на правничу покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву селянського (фермерського) господарства «ЕХО» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №2 від 25 березня 2021 року «Про скасування статусу платника єдиного податку четвертої групи».

Зобов`язати Головне управління ДПС у Кіровоградській області поновити з 01 січня 2021 року реєстрацію Селянського (фермерського) господарства «ЕХО» як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та підтвердити вказане шляхом видачі довідки про підтвердження такого статусу.

Стягнути з Головного управління ДПС у Кіровоградській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь селянського (фермерського) господарства «ЕХО» () судові витрати з оплати судового збору у розмірі 4540 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник