Справа № 400/4197/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/4197/19

Головуючий І інстанції Біоносенко В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Дімерлія О.О., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення 29.01.2020р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

29.11.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ Миколаївській області (яке є правонаступником Южноукраїнського ОУ ПФУ в Миколаївській області) про визнання протиправними дій відповідача, стягнення необґрунтовано утриманих з пенсії коштів в сумі 371,2 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 1500 грн.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовували тим, що 03.06.2019р. пенсійним органом, не зважаючи на заяву її адвоката від 14.05.2019р. про відкладення вчинення дій відносно утримання 20% від пенсії, ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 22.05.2019р. (у справі №758/6389/19) про забезпечення позову (якою зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 10.04.2019р. №7958) та постанову приватного виконавця від 28.05.2019р. про зупинення виконавчих дій, було передчасно і протиправно виконано постанову приватного виконавця про стягнення з неї (як боржника) заборгованості в розмірі 16879,93 грн. на підставі виконавчого напису нотаріуса від 10.04.2019р.

Ухвалою судді Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року по даній справі відкрито провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у задоволенні зазначеного адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції від 29.01.2020р., позивач ОСОБА_1 27.02.2020р. подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення губо порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.01.2020р. та прийняти нове, яким повністю задовольнити усі її позовні вимоги.

10.03.2020 року матеріали даної справи, разом із вказаною апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 року вказана вище апеляційна скарга була залишена без руху з підстав не сплати апелянтом судового збору.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в Южноукраїнському ОУ ПФУ в Миколаївській області (правонаступник ГУ ПФУ в Одеській області) та отримує пенсію в сумі 1855,96 грн.

10.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за заявою АТ «Перший Український Міжнародний Банк» вчинено виконавчий напис №7958 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 16879,93 грн.

30.04.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. на підставі вказаного виконавчого напису №7958 від 10.04.2019р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59003771.

07.05.2019 року приватним виконавцем у цьому виконавчому провадженні №59003771 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Копію вказаної постанови від 07.05.2019р. було направлено на адресу Южноукраїнського об`єднаного управління ПФУ у Миколаївській області - для виконання, яку, в свою чергу, було отримано пенсійним органом 17.05.2019р.

22.05.2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва по справі №758/6389/19 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі вищевказаного виконавчого напису №7958 від 10.04.2019р.

28.05.2019 року приватним виконавцем у виконавчому провадженні №59003771, на підставі вказаної ухвали суду від 22.05.22019р. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, копію якої було направлено на адресу Южноукраїнського ОУ ПФУ у Миколаївській області - для виконання, і яку, в свою чергу, було отримано пенсійним органом 03.06.2019р.

29.05.2019 року ГУ Пенсійного фонду України в Миколаївській області (як правонаступником Южноукраїнського ОУ ПФУ у Миколаївській області), на підставі постанови приватного виконавця від 07.05.2019р., сформовано Список сум, відрахованих з пенсії на користь приватного виконавця Юхименко О.Л. №152 та №153, про відрахування з пенсії ОСОБА_1 за червень 2019р. по 249,54 грн.

03.06.2019 року ГУ ПФУ в Миколаївській області платіжними дорученнями №7554 та №7553 перераховано на користь приватного виконавця Юхименко О.Л. 499,08 грн.

24.06.2019 року ОСОБА_1 отримала пенсію, без врахування утриманих коштів на підставі постанови приватного виконавця від 07.05.2019р.

Не погоджуючись з такими діями пенсійного органу, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд 1-ї інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності заявлених позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх лише частково обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист.

Як слідує зі змісту вимог ч.ч.1,2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», грошові суми, стягнуті з боржника (у т.ч. одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Як передбачено ч.1 ст.69 Закону України «Про виконавче провадження», підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Як визначено приписами ч.ч.1,2 ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

При чому, виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлені строки, але не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія.

Аналогічні положення щодо строку виплати пенсій містяться і в ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається зі змісту положень ст.90 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відрахування з пенсій можуть провадитися виключно на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріальних контор та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до чинного законодавства провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

При цьому, слід зазначити, що з пенсії може бути відраховано не більше 50% її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на компенсацію шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю годувальника, на повернення переодержаних сум заробітної плати в передбачених законодавством випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більше 20 % пенсії.

У відповідності до п.п.13,14 «Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» (затв. Постановою КМУ №1596 від 30.08.1999р.), органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених п.10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком-2 у 2-х примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком-3 у 3-х примірниках.

При цьому, такі списки та описи складаються окремо за пенсіями та грошовою допомогою, що фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і за грошовою допомогою та іншими грошовими виплатами, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення.

Далі, списки у 2-х примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія (грошова допомога), подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів.

В подальшому, як видно з п.14 цього ж Порядку №1596, на підставі складених документів органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій (грошової допомоги) через поточні рахунки одержувачів. Для забезпечення своєчасної виплати пенсій та грошової допомоги органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення перераховують кошти не пізніше ніж за один операційний день до встановленої дати виплати.

Так, як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи, 10.04.2019р. приватним нотаріусом Київського МНО Хара Н.С., за заявою АТ «Перший Український Міжнародний Банк», було вчинено виконавчий напис №7958 - про стягнення з позивача ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 16879,93 грн.

Далі, як свідчать матеріали справи, та вже зазначалося вище, 30.04.2019р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л., на підставі вказаного вище виконавчого напису №7958 від 10.04.2019р., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59003771, а 07.05.2019р. - постанову про звернення стягнення на пенсію та інші доходи «боржника» ОСОБА_1 .

З матеріалів справи видно, що копію вказаної вище постанови від 07.05.2019р. приватним виконавцем було направлено на адресу Южноукраїнського ОУ ПФУ у Миколаївській області - для виконання, яку, в свою чергу, було отримано пенсійним органом 17.05.2019р.

В подальшому, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та змісту позову і апеляційної скарги, позивачка ОСОБА_1 оскаржила зазначений вище виконавчий напис п/нотаріуса №7958 від 10.04.2019р. до Подільського районного суду м.Києва (про що представник позивача 14.05.2019р. повідомив відповідача відповідною заявою, в якій просив відкласти виконавчі дії до вирішення даного спору в судовому порядку), який своєю ухвалою від 22.05.2019р. (по справі №758/6389/19) задовольнив її заяву про забезпечення позову та зупинив стягнення на підставі цього виконавчого напису.

Далі, як видно з матеріалів справи, на підставі вказаної ухвали суду від 22.05.2019р., приватним виконавцем, винесено постанову від 28.05.2019р. про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59003771, копію якої направлено на адресу Южноукраїнського ОУ ПФУ у Миколаївській області - для виконання, і яку, в свою чергу, було отримано пенсійним органом 03.06.2019р.

Проте, 29.05.2019р. Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області (як правонаступником Южноукраїнського ОУ ПФУ у Миколаївській області), не зважаючи на наявність вказаних вище ухвали суду від 22.05.2019р. про зупинення стягнення на підставі в/напису (яка міститься у вільному доступі в ЄДРСР) та постанови приватного виконавця від 28.05.2019р. про зупинення будь-яких виконавчих дій (яка міститься у вільному доступі в ЄДРВП), на підставі попередньої постанови приватного виконавця від 07.05.2019р. про звернення стягнення на пенсію «боржника», було сформовано Списки сум №152 і №153, відрахованих з пенсії на користь приватного виконавця Юхименко О.Л. - про відрахування з пенсії ОСОБА_1 за червень 2019р. по 249,54 грн.

А в подальшому, як свідчать матеріали справи, 03.06.2019р. Головне управління ПФУ в Миколаївській області, незважаючи на отримання в цей же день по пошті копії постанови приватного виконавця від 28.05.2019р. про зупинення виконавчих дій, платіжними дорученнями №7554 та №7553 перерахувало на користь приватного виконавця ОСОБА_2 499,08 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2019р. (т.б. як завжди в цей день) ОСОБА_1 отримала пенсію у меншому розмірі - в сумі 1484,76 грн. (замість 1855,96 грн.), т.б. без врахування утриманих на підставі постанови приватного виконавця від 07.05.2019р. коштів (т.б 371,20 грн.).

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми діючого у цій сфері законодавства та приймаючи до уваги зазначені вище конкретні обставини справи, а також лист Директора Департаменту ДВС МЮ України від 18.11.2019р. №6004/36413-33-19/20.5.1 та довідку 14.11.2019р. про результати позапланової перевірки діяльності приватного виконавця ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про те, що відповідач, в даному випадку, не зважаючи на наявність ухвали Подільського районного суду м.Києва від 22.05.2019р. по справі №758/6389/19 (яка підлягала обов`язковому і негайному виконанню) про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №7958 від 10.04.2019р. та постанови приватного виконавця від 28.05.2019р. про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №59003771, 03.03.2019р. протиправно та передчасно вчинив дії, пов`язані із здійсненням утримання з пенсії ОСОБА_1 за червень 2019р. грошових коштів в сумі 371,20 грн., які, в свою чергу, за таких обставин, підлягають стягненню (поверненню) на користь позивача-пенсіонера.

При цьому, судова колегія, при прийнятті даного рішення одночасно також вважає за необхідне врахувати ще й ті обставини, які на цей час суттєво впливають на вирішення даного спору по суті, а саме: рішення Подільського районного суду м.Києва від 22.04.2020р. (по справі №758/6389/19), яким вчинений приватним нотаріусом Київського МНО Харою Н.С. спірний виконавчий напис №7958 від 10.04.2019р. (на підставі якого здійснювалися утримання) визнано таким, що не підлягає виконанню (судове рішення набрало законної сили 22.05.2020р.), постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019р. (справа №400/1597/19), якою скасовано постанову приватного виконавця від 30.04.2019р. про відкриття ВП №5900771 (в рамках якого здійснювалися утримання) та постанову приватного виконавця ВП №5900771 від 08.01.2020р. про повернення виконавчого документа (т.б. спірного виконавчого напису №7958 від 10.04.2019р.) без прийняття до виконання.

Що ж стосується інших позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ГУ ПФУ в Миколаївській області в розмірі 1500 грн., то судова колегія в цілому погоджується з висновками суду 1-ї інстанції та, в свою чергу, також вважає їх необґрунтованими, не доведеними та взагалі безпідставними.

До такого висновку апеляційний суд дійшов з наступних підстав.

Так, дійсно, ст.56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Під «моральною шкодою» слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як визначено ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, як правильно зазначив суд 1-ї інстанції в своєму оскаржуваному рішенні, позивачкою у позовній заяві не наведено точного розрахунку та жодного обґрунтування зазначеної ним суми моральної шкоди, не зазначено, в чому саме виразилися її моральні страждання, які вона нібито зазнала внаслідок цих протиправних дій відповідача, а також не надано будь-яких доказів (зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеків за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо), які б беззаперечно підтверджували цей факт.

Аналогічні висновки з цього спірного питання містяться і в постанові Верховного Суду від 25.04.2019р. у справі №818/1429/17.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, судова колегія приходить до висновку про те, що оскільки позивачкою не було наведено обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди, не надано належних та допустимих доказів на її підтвердження та на підтвердження самого факту перенесення нею моральних страждань, то відповідно, відсутні будь-які законі підстави для задоволення позову в цій частині.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, в свою чергу, не було в даному випадку, належним чином зроблено представником відповідача.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, деякі висновки суду не повністю відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства, в зв`язку із чим, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, пов`язані із здійсненням утримання з пенсії ОСОБА_1 за червень 2019 року грошових коштів в сумі 371,20 грн. протиправними.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 необґрунтовано утримані з її пенсії за червень 2019 року кошти в сумі 371,20 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29.04.2021р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

В.О. Скрипченко