Справа № 344/9958/20
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 344/9958/20 пров. № А/857/6774/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю. Т.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2021 року у справі № 344/9958/20 (головуючий суддя Тринчук В. В., м. Івано-Франківськ) за позовом ОСОБА_1 до інспектора Департаменту патрульної поліції м. Київ Подоляна Дениса Юрійовича, поліцейського Департаменту патрульної поліції м. Київ Кольченко Віти Юріївни про визнання протиправними та скасування постанов, закриття провадження,-

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Департаменту патрульної поліції м. Київ Подоляна Дениса Юрійовича, поліцейського Департаменту патрульної поліції м. Київ Кольченко Віти Юріївни про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень серії 1АВ №00073376 від 09.06.2020 та серії 1АВ №00417322 від 03.07.2020 і закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що оскаржені постанови є необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. ОСОБА_1 перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та зазначеним в оскаржених постановах автомобілем практично не користується, оскільки даним автомобілем користується племінник її чоловіка ОСОБА_2 . Оскільки 07.06.2020 та 03.07.2020 (дні вчинення правопорушень) автомобіль Land Rover Range Rover Evoque д.н.з. НОМЕР_1 не перебував у користуванні ОСОБА_1 , вона не могла порушити ПДР України, оскільки не керувала транспортним засобом у період, зазначений у постановах інспектора.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що ОСОБА_1 перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та зазначеним в оскаржених постановах автомобілем практично не користується, оскільки даним автомобілем користується племінник її чоловіка ОСОБА_2 . Судом першої інстанції не досліджено фото та відео автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення правопорушення.В матеріалах справи міститься лист-звернення ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності та відповідь на таке звернення. Натомість, суд першої інстанції не надав жодної оцінки ні листу-зверненню ОСОБА_2 ні матеріалам фото і відеозйомки моменту правопорушення.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.06.2020 інспектором департаменту патрульної поліції Кальченко В. Ю. винесено постанову серії 1АВ № 00073376 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно вказаної постанови від 09.06.2020 серії 1АВ № 00073376, 07.06.2020 о 21 год. 32 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля Land Rover Range Rover Evoque д.н.з. НОМЕР_1 , на трасі Київ-Знамянка (26+088), перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 28 км/год, чим порушила п.12.9 ПДР України.

Крім того, 03.07.2020 інспектором департаменту патрульної поліції Подоляном Денисом Юрійовичем винесено постанову серії 1АВ № 00417322 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Згідно вказаної постанови від 03.07.2020 серії 1АВ № 00417322, 07.06.2020 о 08 год. 39 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля Land Rover Range Rover Evoque д.н.з. НОМЕР_1 , на Чоколівському бульварі 24 у м. Києві, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 25 км/год, чим порушила п.12.9 ПДР України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 12.9(б) ПДР України встановлено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема, ч. 10 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У позовній заяві позивач зазначила, що будь-яких протиправних дій не вчиняла, а оскаржувані постанови відносно неї складені неправомірно.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Колегія суддів звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06).

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п. 11 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Відповідно до ст.40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як вбачається з матеріалів фото та відеозйомки, розміщених в мережі інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 за кермом автомобіля LandRoverRangeRoverEvoqueд.н.з. НОМЕР_1 , в момент вчинення правопорушення знаходився чоловік, а не жінка.Наведене спростовує факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого у постанові від 03.07.2020 серії 1АВ №00417322 правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 в позовній заяві зверталась увага суду першої інстанції на перебування в момент вчинення правопорушення за кермом автомобіля Land Rover Range Rover Evoque д.н.з. НОМЕР_1 чоловіка, що вбачається з матеріалів фото та відеозйомки, однак суд першої інстанції не надав даним аргументам позивача жодної оцінки.

Також, в матеріалах справи наявний лист-відповідь Департаменту патрульної поліції на звернення ОСОБА_2 , у якому він визнав власну вину у вчиненні інкримінованих правопорушень.

Зі змісту оскаржених постанов вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушила вимоги ПДР, а саме перевищила встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів, чим порушила п. 12.9. ПДР України.

Пункт 12.9. ПДР України забороняє водієві перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7 ПДР України, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості».

Знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові. Зона дії знаку - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» забороняє в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з оскаржуваною постановою серії 1АВ №00073376 від 09.06.2020, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ПДР, а саме, за перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів, при допустимій швидкості 50 км, остання рухалась зі швидкістю 78 км/год.

З матеріалів фотозйомки видно, що автомобіль Land Rover Range Rover Evoque д.н.з. НОМЕР_1 рухався на автомобільній дорозі Н01 Київ-Знамянка, однак в матеріалах справи відсутні докази, якими б підтверджувалось, що згаданий транспортний засіб рухався саме в зоні дії дорожнього знаку 3.29 чи дорожнього знаку 3.31, а сама фіксація транспортного засобу на дорозі зі швидкістю 78 км/год. без співставлення його з дорожніми знаками не свідчить про порушення ним правил дорожнього руху.

Однак, крім постанови, в якості доказу вини позивача у скоєнні правопорушення не надано доказів з відеозаписом та фото наявності дорожнього знаку 3.29 чи дорожнього знаку 3.31 на ділянці траси Н01 в місці фіксації правопорушення.

Наданими відповідачем доказами (фото фіксацією) підтверджується лише швидкість, з якою рухався автомобіль позивача на певній ділянці дороги.

Однак, з вказаного фото неможливо встановити ні місце визначення швидкості руху автомобіля, а ні факт обмеження швидкості руху на вказаній ділянці дороги до 50 км/год.

Отже, наявність події адміністративного правопорушення, яка виявилась у перевищенні встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів на 28 км/год, як обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності, не підтверджена наявними в матеріалах справи доказами, а отже постанова серії 1АВ №00073376 від 09.06.2020 підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема, порядок звільнення від адміністративної відповідальності, вказівку про порядок і строк оскарження постанови.

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду зазначає, що оскаржені постанови не відповідають наведеним вимогам, адже в них відсутні такі елементи як порядок звільнення від адміністративної відповідальності та вказівка про порядок і строк оскарження постанови.

Вказані обставини свідчать про те, що постанови про накладення адміністративних стягнень серії 1АВ №00073376 від 09.06.2020 та серії 1АВ №00417322 від 03.07.2020 складено з порушенням вимог ст. 283 КУпАП.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки оскаржені постанови про накладення адміністративних стягнень серії 1АВ №00073376 від 09.06.2020 та серії 1АВ №00417322 від 03.07.2020 підлягають скасуванню, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне закрити справи про адміністративні правопорушення на підставі п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2021 року у справі № 344/9958/20 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Департаменту патрульної поліції м. Київ Подоляна Дениса Юрійовича, поліцейського Департаменту патрульної поліції м. Київ Кольченко Віти Юріївни про визнання протиправними та скасування постанов, закриття провадження задовольнити.

Скасувати постанови про накладення адміністративних стягнень серії 1АВ №00073376 від 09.06.2020 та серії 1АВ №00417322 від 03.07.2020 і закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 29 квітня 2021 року.