Справа № 587/873/20
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 р.Справа № 587/873/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, повний текст складено 03.12.20 року по справі № 587/873/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області , Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області

про визнання незаконним та скасування наказу в частині,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (відповідач-1), Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (відповідач-2), в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06 червня 2018 року № 18-3859/16-18-СГ.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06 червня 2018 року № 18-3859/16-18-СГ в частині передачі в комунальну власність Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області земельної ділянки площею 1,2797 га - кадастровий номер :08:008:0222, яка розташована за межами населених пунктів на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Відповідач-1, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року у справі №587/873/20 та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не гарантує особі прийняття відповідним органом рішення про надання земельної ділянки у власність. Дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є лише стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність, а отже не встановлюють будь яких обмежень або заборон для Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності. Крім, того, відповідач зазначає, що у січні 2018 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Розпорядження від 31 січня 2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», відповідно до якого, Держгеокадастру доручено розпочати з 01 лютого 2018 року передачу усіх земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад, крім тих земельних ділянок, які не можуть бути передані у комунальну власність. Таким чином, керуючись статями 15і,117,122 Земельного кодексу України та вищезазначеного Розпорядження КМУ від 31 січня 2018 №60-р. Головним управлінням було прийнято наказ від 06.06.18 № 18-3859/16-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», відповідно якого передано Нижньосировагській сільській раді Сумського району Сумської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1619,5262 га. в тому числі і земельну ділянку площею 1,2797 га кадастровий номер :08:008:0222. Крім того, відповідач посилається на правову позицію викладену ухвалу Вищого адміністративного суду України від 20.09.2017 по справі № 806/5173/15, відповідно до якої законодавством не встановлено заборони на видання дозволу кільком особам на одну й ту ж земельну ділянку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.10.2014 позивач звернувся до Головного управління Держземагенства у Сумській області із заявою від 14.10.2014 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області (т. 1 а.с. 26).

Головне управління Держземагенства у Сумській області, а в подальшому його правонаступник Головне управління Держгеокадастру у Сумській області неодноразово надавало позивачу листи-відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, які він оскаржував у судовому порядку.

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 по справі № 818/2581/15 Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянуло заяву позивача та листом від 12.09.2016 № 8-18-0.11-11002/2-16 відмовило йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Зазначену відмову позивач оскаржив в судовому порядку і постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.10.2016 року у справі № 818/1176/16, яка набрала законної сили 25.10.2016, було визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, викладену у листі від 12.09.2016 № 8-18-0.11-11002/2-16, а також зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність.

На виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 04.10.2016 року у справі № 818/1176/16, наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 10 березня 2017 року № 18-1809/16-17-СГ ОСОБА_1 був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки (т. 1 а.с. 27).

На підставі вказаного наказу та договору № 23-В про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, 29.03.2017 сертифікованим інженером-землевпорядником був розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області.

23 травня 2018 року складено Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, згідно якого земельна ділянка площею 1,4607 га, що відводиться за проектом землеустрою у власність ОСОБА_1 , закріплена в натурі (на місцевості) межовими знаками. Даний Акт підписаний начальником структурного підрозділу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області без будь-яких зауважень.

Проект землеустрою ОСОБА_1 було подано на погодження.

Відповідачем-1 від 01.06.2018 №5427/82-18 було відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 вищевказаної земельної ділянки у власність з тих підстав, зокрема, що матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування не відповідають вимогам ст. 79-1 Земельного кодексу України (в частині щодо шляху формування земельної ділянки) та вимогам порядку ведення Державного земельного кадастру (в частині реалізації проектних рішень - внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру), а саме: земельна ділянка формується шляхом об`єднання із сформованої земельної ділянки кадастровий номер :08:008:0222, площею 1,2797 га, та із земельної ділянки яка є несформована - (відсутні кадастрові плани земельних ділянок з яких створюється земельна ділянка в результаті об`єднання).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06 червня 2018 року № 18-3859/16-18-СГ передано спірну земельну ділянку, яка запроектована для відведення у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства, до земель комунальної власності Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області у складі земельної ділянки загальною площею 1619,5262 га (т. 1 а.с.54).

У цей же день начальником Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на в.о. голови Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області складений Акт приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення у комунальну власність, який є підставою для державної реєстрації права комунальної власності Нижньосироватської сільської ради на зазначені у додатку земельні ділянки.

Відповідно до Публічної кадастрової карти України вбачається, що земельна ділянка площею 1,2797 га з кадастровим номером :08:008:0222 є комунальною власністю Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області.

Позивач, не погоджуючись із наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06 червня 2018 року № 18-3859/16-18-СГ, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв всупереч положенням закону, а тому наказ від 06 червня 2018 року № 18-3859/16-18-СГ, яким передало в комунальну власність Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області земельну ділянку площею 1,2797 га з кадастровим номером :08:008:0222, яка розташована за межами населених пунктів на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області і до складу якої входить і спірна земельна ділянка є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно достатті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями частини третьої статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Відповідно до статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначається порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з частинами восьмою-дев`ятою статті 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

За приписами частини 13 статті 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 5 статті 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

За приписами частини 8 статті 186-1 Земельного кодексу України, у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Перелік документів, які повинен подати заявник для розгляду питання щодо затвердження проекту землеустрою, визначений законом і є вичерпним. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у затвердженні проекту землеустрою є вичерпними. Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася з метою затвердження проекту землеустрою, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону та є протиправними.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що виключними підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою можуть бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

З матеріалів справи встановлено, що позивач замовив та розробив проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки і подав для погодження до Головного управлінням Держгеокадастру у Сумській області.

Своїм висновком від 01.06.2018 №5427/82-18 Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 вищевказаної земельної ділянки у власність з тих підстав, зокрема, що матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування не відповідають вимогам ст. 79-1 Земельного кодексу України (в частині щодо шляху формування земельної ділянки) та вимогам порядку ведення Державного земельного кадастру (в частині реалізації проектних рішень - внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру), а саме: земельна ділянка формується шляхом об`єднання із сформованої земельної ділянки кадастровий номер :08:008:0222, площею 1,2797 га, та із земельної ділянки яка є несформована - (відсутні кадастрові плани земельних ділянок з яких створюється земельна ділянка в результаті об`єднання).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06 червня 2018 року № 18-3859/16-18-СГ передано в комунальну власність Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області земельну ділянку площею 1,2797 га з кадастровим номером :08:008:0222, яка розташована за межами населених пунктів на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області і до складу якої входить і спірна земельна ділянка.

Позивач не погоджується з вказаним наказом.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів зазначає, що позивач вчинив необхідні дії щодо вирішення питання про отримання у майбутньому права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, зокрема, отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки та розробив такий проект.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що що земельна ділянка площею 1,4607 га, що відводиться за проектом землеустрою ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства, була закріплена в натурі (на місцевості) межовими знаками, про що 23.05.2018 був складений відповідний Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (т.1 а.с. 43).

Тобто, позивач мав законні сподівання та правомірні очікування на закінчення процедури отримання у власність земельної ділянки, яка залежить від правомірної поведінки уповноваженого державного органу.

Колегія суддів зазначає, що юридична природа спірних відносин пов`язана з принципо захисту "законних очікувань" (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави (Rechtstaat) та верховенства права.

Так у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заява N 68385/10 та N 71378/10) Європейський суд з прав людини вказав, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (пункт 35).

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" (Заява N 29979/04) зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67).

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про протиправність прийнятого відповідачем наказу 06 червня 2018 року № 18-3859/16-18-СГ та наявність підстав для його скасування.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що відповідач діяв на виконання вимог Розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», відповідно до якого, Держгеокадастру доручено розпочати з 01 лютого 2018 року передачу усіх земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад, крім тих земельних ділянок, які не можуть бути передані у комунальну власність, то колегія суддів зазначає наступне.

В своєму наказі від 06 червня 2018 року № 18-3859/16-18-СГ відповідач посилається на ст. ст. 15-1, 117, 122 Земельного кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України № 60-р від 31.01.2018, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 року № 308.

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 року № 308, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане. Завданням Головного управління Держгеокадастру у Сумській області є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в пордку, визначеному чинним законодавством, на території Сумської області.

Оскільки спірна земельна ділянка належить до земель державної власності, саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Сумській області відноситься розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018 скеровано Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 року забезпечити: формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України; передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок; здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» розпорядження є актом Кабінету Міністрів України, який видається з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань, а тому посилання на такі документи як на підставу для унормування порядку отримання проекту землеустрою є необґрунтованими.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідач не довів беззаперечно та нормативно не обґрунтував відсутність своїх повноважень щодо можливості непередання у комунальну власність Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області земельної ділянки, яка запроектована для відведення у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не гарантує особі прийняття відповідним органом рішення про надання земельної ділянки у власність. Дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є лише стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність, а отже не встановлюють будь яких обмежень або заборон для Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, то колегія суддів зазначає таке.

Колегія суддів ураховує наведені доводи, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу на ту обставину, що 01.06.2018 Головне управління Держгеокадастру у Сумській області розглядало заяву позивача ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою і станом на 01.06.2018 року земельна ділянка площею 1,2797 га за кадастровим номером :08:008:0222, не була віднесена відповідачем до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності.

Згідно частини 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема п. б), для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 року по справі №688/2908/16-ц зазначено, що відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до пунктів б, ґ статті 5 ЗК України земельне законодавство базується на принципах, зокрема, забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. Земля є унікальним обмеженим природним ресурсом. Земля є базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Юридичне (правове) значення першої стадії земельно-правової процедури під час звернення особи за отриманням дозволу та безпосередньо його отримання, як і наступних етапів вказаної процедури, полягає в тому, що з отриманням такого дозволу у особи виникає обґрунтоване сподівання, що у разі проходження нею усіх визначених законом стадій цієї процедури (розробки, погодження і затвердження проекту землеустрою) бажана земельна ділянка, за умови дотримання цією особою усіх приписів закону, буде їй надана у власність або користування, а тому у особи після отримання дозволу щодо певної земельної ділянки виникає легітимний інтерес, який може бути захищений в судовому порядку.

Таким чином, реалізуючи принцип «належного урядування», суб`єкт владних повноважень під час прийняття рішення про надання дозволу особі за умови, якщо на розроблення даної земельної ділянки вже надано відповідний дозвіл іншій особі, має враховувати цю обставину та у випадку прийняття рішення про надання такого дозволу мотивувати (обґрунтувати) можливість (необхідність, доцільність) його надання, з урахуванням критеріїв, визначених частиною 2 статті 2 КАС України, про що зазначити у відповідному рішенні. В протилежному випадку, неврахування легітимного інтересу особи, якій вже надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, може бути розцінено як порушення прав цієї особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 розтлумачив поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Використаний у частині 1 статті 2 КАС України термін «інтерес» відповідає терміну «охоронюваний законом інтерес», яке було розтлумачено Конституційним Судом України у вищенаведеному рішенні. Отже, прагнення до користування конкретним матеріальним благом - земельною ділянкою, може бути змістом охоронюваного законом інтересу.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 29.01.2019 року у справі № 824/332/17-а.

Згідно зі стаття 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06 червня 2018 року №18-3859/16-18-СГ в частині передачі в комунальну власність Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області земельної ділянки площею 1,2797 га - кадастровий номер :08:008:0222, яка розташована за межами населених пунктів на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що є підставою для його скасування.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а отже підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 587/873/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко

Повний текст постанови складено 30.04.2021 року