Справа № 540/3957/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3957/20

Головуючий в І інстанції: Ковбій О.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 24.12.2020 р. м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради, у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради від 20.02.2020 року, оформлене у вигляді повідомлення про відмову у наданні державної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, а саме, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 73024, Херсонська обл., місто Херсон, Суворовський район, вулиця Перекопська, будинок 10-Державна установа «Херсонський слідчий ізолятор»; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради призначити та виплатити державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, а саме, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 » за період з 04.10.2019 року по 01.11.2020 року.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року позовну заяву залишено без руху для надання можливості позивачу звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення з позовними вимогами.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, представником позивача подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначено, що позивач вважає, що строк на оскарження рішення слід обраховувати з 05.11.2020 року, оскільки саме цієї дати отримано рішення відповідача, як відповідь на запит адвоката. Також, представник позивача посилався на довготривалу неможливість провести зустріч з клієнтом з огляду на складну епідеміологічну ситуацію в країні.

Суд першої інстанції визнав неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, викладені представником позивача в заяві від 23.12.2020 року, та застосував наслідки, передбачені ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у вигляді повернення позовної заяви позивачу.

Так, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії разом з доданими документами повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм процесуального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, згідно якої апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З аналізу зазначених вимог КАС України вбачається, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Колегія суддів наголошує, що повернення позовної заяви у зв`язку з пропуском строку звернення до суду може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, з`ясування причин пропуску цього строку та підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

В свою чергу, обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною та встановлюються судом на підставі відповідної заяви про поновлення строку звернення до суду і наданими до такої заяви доказами.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, повертаючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на викладене.

Так, у даній справі позивачем оскаржується рішення Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради від 20.02.2020 року, оформлене у вигляді повідомлення про відмову у наданні державної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам.

Таким чином, в рамках даного спору, у відповідності до наведених вимог КАС України, днем коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, є день отримання оскаржуваного рішення.

Тобто, саме з цієї дати і починається для позивача строк на звернення до суду із заявленим позовом, визначений ст. 122 КАС України, оскільки подання такого позову вимагає обізнаності зі змістом оскаржуваного рішення, підставами для його прийняття, для виконання вимог ст.ст. 160, 161 КАС України та взагалі прийняття рішення щодо необхідності подання такого позову.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази щодо вручення безпосередньо позивачу копії оскаржуваного рішення (повідомлення) про відмову у наданні державної допомоги.

Як зазначено представником позивача у заяві, поданій на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позову без руху, повідомлення про відмову у наданні державної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам було отримано на запит представника позивача лише згідно супровідного листа Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради від 05.11.2020 року.

В свою чергу, заявлений позов у даній справі поданий 08.12.2020 року, тобто, в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для визнання неповажними причин пропуску строку звернення до суду та повернення заявленого позову, на ті обставини, що позивач 29.10.2019 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у місті Херсоні ради з заявою про призначення соціальної допомоги, а тому, мав очікувати рішення протягом 10 днів після подання відповідної заяви та відсутність рішення відповідача протягом строку в кілька місяців закономірно мало ініціювати активну поведінку ОСОБА_1 щодо встановлення наслідків розгляду його заяви, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо виконання з боку відповідача обов`язку по направленню та врученню позивачу рішення про відмову у наданні державної допомоги. Колегія суддів зазначає, що фактично наведеним висновком суд першої інстанції поклав відповідальність за бездіяльність відповідача щодо вручення оскаржуваного рішення на позивача, що не може бути визнано обґрунтованим.

Крім того, вирішуючи спірне питання та надаючи оцінку доводам представника позивача, суд першої інстанції не врахував, що позивач у даній справі відбуває покарання в ДУ «Херсонська виправна колонія» - «Міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня» при ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» (довічне позбавлення волі), тобто, позивач обмежений у користуванні своїми правами на вільне пересування та відповідно обмежений у реалізації своїх прав щодо безпосереднього самостійного звернення до органів УПСЗН щодо отримання рішень за результатами розгляду його заяви.

Також, судом першої інстанції не враховано, що предметом спору є захист соціальних прав.

Окрім цього, надаючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню суду першої інстанції про повернення заявленого позову з посиланням на пропуск позивачем строку звернення із заявленим позовом, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух, а право на право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати зазначеній Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (зокрема, справи «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

З огляду на вищевикладене у сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у судовому рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції порушенні норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спірного питання, а тому, враховуючи межі розгляду судом апеляційної інстанції та його повноваження щодо перегляду ухвал суду першої інстанції, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції та вирішення в установленому відповідними положеннями КАС України питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення в установленому відповідними положеннями КАС України питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 28.04.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька