Справа № 520/17547/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

20 квітня 2021 року № 520/17547/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Легостаєвої К.І.,

представника позивача - Комісарової Ю. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА 500130/2020/000055/2 від 03.06.2020 р.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Державної митної служби України № UА 500130/2020/000055/2 від 03.06.2020 р. є необґрунтованим та безпідставним, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження вартості товарів і обраного методу її визначення.

Ухвалою суду від 29.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за вищевказаним позовом та ухвалено розгляд адміністративної справи призначити за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Представником відповідача у наданому до суду відзиві на позов вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує, з огляду на його необґрунтованість та недоведеність. Також, представником відповідача вказано, що підставою для запиту у підприємства позивача, який виступав в якості декларанта, додаткових документів відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України стали обґрунтовані підстави митного органу щодо встановлення розбіжностей у наданих позивачем документах, а також відсутності в останніх всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, вказано, що оскільки декларантом не було подано витребуваних документів, митницею правомірно винесено оскаржуване у даній справі рішення про збільшення митної вартості товару-предмету імпорту через заниження показника митної вартості товару.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ", код ЄДРПОУ - 34469408, зареєстровано відповідно до норм діючого законодавства як суб`єкт господарювання.

Основним видом діяльності підприємства позивача є за кодом КВЕД 46.90 неспеціалізована оптова торгівля (основний).

Під час розгляду справи встановлено, що 09.01.2020 року між ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» та CEKSAN DEMІR CEKME Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi (Туреччина), в якості продавця, укладено контракт №ECV02, відповідно до умов якого продавець поставляє по даному контракту товари. Перелік товарів, що поставляються, вказується у інвойсах та/або Додатках до цього Контракту.

Матеріали справи свідчать, що на виконання вимог контракту сторонами було укладено додаток №3 від 17.03.2020 року, яким визначено найменування, кількість, характеристику, ціну, умови поставки та оплати за товар, вантажовідправника.

Отже, додатком №3 від 17.03.2020 року до контракту сторони узгодили поставку:

- оцинкованого штифту розміром 7,90х7,90х140,0 мм зі сталі марки SAE1008 в кількості 4 тонни за ціною 810,00 доларів США за тонну, вартістю 3240,00 доларів США;

- оцинкованого штифту розміром 7,00х7,00х62,5 мм, з вушками, зі сталі марки SAE1008 в кількості 7 тонн за ціною 830,00 доларів США за тонну, вартістю 5810,00 доларів США;

- оцинкованого штифту розміром 7,00х7,00х60,0 мм, з вушками, зі сталі марки SAE1008, в кількості 2 тонни за ціною 830,00 доларів США за тонну, вартістю 1660,00 доларів США;

- оцинкованого штифту розміром 7,00х7,00х62,5 мм, без вушок, зі сталі марки SAE1008 в кількості 3 тонни за ціною 830,00 доларів США за тонну, вартістю 2490,00 доларів США;

- холоднокатний пруток квадратного перетину, розміром 7,00х7,00х4000,0 мм зі сталі марки SAE1008 в кількості 1 тонна за ціною 635,00 доларів США за тонну, вартістю 635,00 доларів США;

Всього на загальну суму 13835,00 доларів США.

Сторонами у п. 1.2 додатку № 3 встановлено, що умови поставки товарів за цим додатком FOB Іstambul/Kumport/Marport, Туреччина згідно з «Інкотермс-2010».

На виконання умов додатку №3 (п.1.3.), позивачем платіжним дорученням в іноземній валюті №247 від 14.05.2020 року було перераховано на рахунок продавця попередню оплату за товар в розмірі 70% вартості товару згідно додатку №3 в сумі 9684,50 доларів США.

Під час судового розгляду справи представником позивача було надано пояснення та вказано, що фактично було відвантажено в адресу покупця за комерційним інвойсом №CKS421 від 15.05.20020 р. товару менша, ніж узгоджено додатком №3, а саме, першої позиції було відвантажено в кількості не 4 тонни а 3,16 тонн, а отже товару було відвантажено на запільну суму 13154,60 доларів США.

Судовим розглядом справи встановлено, що 02.06.2020 року представником позивача Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано митну декларацію №UA500130/2020/219176 в електронному вигляді, однак за вказаною декларацією митницею було надано картку відмови №UA500130/2020/00181 від 03.06.2020 р. на підставі того, що прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA500130/2020/000055/2 від 03.06.2020 р.

Як повідомлено суду представником позивача, разом з митною декларацією було подано всі необхідні документи, подання яких передбачено чинним законодавством України для оформлення товару у режимі імпорту, в тому числі, але не виключно, документи що підтверджують митну вартість товару згідно з Ч.2 ст. 53 Митного кодексу України:

- декларацію митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; довідку про транспортні витрати №01-06/4 від 01.06.2020 р., рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №924 від 01.06.2020 р.;

- зовнішньоекономічний контракт: копії контракту №ECV02 від 09.01.2020 року між ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» та CEKSAN DEMІR CEKME Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi (Туреччина); додатку №3 до нього від 17.03.2020 із зазначенням якісних та кількісних характеристик товару, його ціни, умов поставки та оплати;

- копію рахунку-фактури (інвойсу) №CKS421 від 15.05.2020 року на суму 13154,60 доларів США;

- банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару: копію платіжного доручення в іноземній валюті №247 від 14.05.2020 року про перерахування суми в розмірі 9684,50 року в адресу продавця CEKSAN DEMІR CEKME Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi (Туреччина) у якості попередньої оплати за додатком №3 від 17.03.2020 до контракту № ECV02 від 09.01.2020 р.

Також, разом з митною декларацією позивачем було подано: пакувальний лист №CKS421 від 15.05.2020, коносамент №KTLIST200888 від 28.05.2020 p., наряд на завантаження №1762 від 01.06.2020 р., сертифікат походження D0083853 від 15.05.2020 р., договір про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів №272 від 02.12.2019 p., договір ТЕО№2018-1206 від 12.06.2018 р., експортна декларація №20343100ЕХ113402 від 15/05/2020 р.

Отже, як встановлено судом, 03.06.2020 р. відділом митного оформлення №1 митного поста «Південний» UA500130 Одеської митниці Державної митної служби України було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500130/2020/000'055/2 по ВМД №UA500130/2020/219176 від 02.06.2020 р.

При цьому, митним органом у графі 33 рішення вказано наступне. Розділ III Митна вартість товарів та методи її визначення. Подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) відповідно до п.1 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів. Згідно п.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 09.01.2020 № ECV02 найменування товару, кількість, ціна, вартість, умови поставки і рахунки вказуються в кожному інвойсі або додатку окремо, але у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даних складових митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65, собівартість перевезень - це виражені в грошовій формі поточні витрати підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення. Підпунктом 8 пункту 29 даних Методичних рекомендацій зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов`язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг (транспортно-експедиційних, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду). Враховуючи, що експедитор згідно п.2 договору ТЕО №ТЕО№2018-1206 від 12.06.2018, надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватись і піддаватись обчисленню. У наданому до митного оформлення рахунку на оплату від 01.06.2020 № 924 зазначено вартість морського перевезення та не виділені його складові компоненти, що унеможливлює перевірити наявність витрат на організацію транспортно-експедиційного обслуговування за межами митної території України та включення їх до митної вартості; 3) в поданій до митного оформлення експортній декларації країни відправлення від 15.05.2020 № 20343100ЕХ113402 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) та номер інвойсу відрізняється від номеру інвойсу поданого до митного оформлення, що унеможливлює здійснити пов`язання наданої експортної декларації з даною поставкою товару; 4) в поданій до митного оформлення експортній декларації країни відправлення від 15.05.2020 № 203431ООЕХ113402 відрізняється класифікаційний код товарів згідно УКТЗЕД на рівні перших чотирьох знаків; 5) у поданому до митного оформлення рахунку на оплату вартості морського перевезення від 01.02.2020 № 924 банківські реквізити на оплату відрізняються від реквізитів узгоджених у договорі від 12.06.2018 №ТЕО№2018-1206. Для підтвердження заявленої митної вартості декларант або уповноважена ним особа зобов`язана протягом 10-ти календарних днів надати такі додаткові документи: - копію митної декларації країни відправлення; - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларанта було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Декларант листом від 03.06.2020 №0306/3 повідомив про неможливість подати додаткові документи для підтвердження митної вартості. Таким чином, декларантом після надання додаткових документів наявні розбіжності не скасовані. Не подані всі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ.Відповідно до частини 1 статті 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МКУ, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Згідно частини 6 статті 54 орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі: 1) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, 2) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ. Згідно статті 57 МКУ кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МКУ. Згідно частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які Імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно І достовірні та/або відсутня хоча б одна Із складових митної вартості, яка є обов`язковою при обчисленні. Відповідно до частини 3 статті 58 МКУ у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. В органу доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані оскільки в органу доходів і зборів відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до пункту 1 статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) - за резервним методом. За результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час та об`єм партії товару (митне оформлення проведено цим же імпортером) є більшим та становить: товар №1 - 2,1508 дол.США/кг (МД від 07.02.2020 №UA500130/2020/204172); 2,151489 дол.США/кг (МД від 15.05.2020 №ЬA807200/2020/007545); 2,1490863 дол.США/кг (МД від 25.05.2020 №UA807200/2020/007961); 2,1490 дол.США/кг (МД від 19.03.2020 №UAS07200/2020/004748). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару №1 скориговано до рівня 2,15 дол.США/кг. Декларанту роз`яснено права, викладені у пункті 3 статті 52 МКУ на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини 7 статті 55 МКУ. Та роз`яснено права на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду.

Таким чином, юридичною підставою для прийняття оскарженого рішення відповідачем вказано положення ст.ст. 54-64 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про спрацювання модуля АСАУР, недостатність поданих документів для визначення складових митної вартості, розбіжності в ціновій інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

У подальшому на виконання цього рішення про коригування митної вартості Митницею було прийнято рішення у формі Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500130/2020/00181 від 03.06.2020 р.

Представником відповідача у поданому до суду відзиві на позов вказано, що положення норм діючого законодавства України передбачають зазначення повних та достовірних відомостей про вартість страхування товарів, а також про вартість перевезення (фрахту) товарів до моменту перетинання ними митного кордону України як складової частини митної вартості товарів, а тому ненадання уповноваженою особою декларанта до митного оформлення документів, які підтверджують вартість страхування та перевезення (фрахту) товарів до моменту перетинання ними митного кордону України виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI. З огляду на викладене, а також враховуючи спрацювання автоматизованою системою аналізу та управління ризиками відповідних форм митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, відповідно до п.3 ст.53 Митного кодексу України декларанту поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; переклад митної декларації країни відправлення висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Під час розгляду справи представником позивача було повідомлено суду про обставини того, що під час оформлення митної декларації №UA500130/2020/219176 від 02.06.2020 p. декларанту були надані електронні повідомлення Одеської митниці Держмитслужби, текст яких дублюється у винесеному рішенні, а 03.06.2020 року декларантом митному органу було надано лист №0306/3 від 03.06.2020 про те, що додатково до поданих для митного оформлення документів інші надати не має можливості та з проханням, здійснити митне оформлення на підставі наданих разом із ВМД документів.

Водночас, судом встановлено, що не погодившись із визначеною митною вартістю та з метою випуску товарів у вільний обіг підприємством позивача здійснено оформлення митної декларації №UA500130/2020/219396 від 04.06.2020 р. в порядку статті 55 Митного кодексу України з наданням фінансової гарантії.

Для підтвердження митної вартості товарів, заявленої у митній декларації №UA500130/2020/219176 від 02.06.2020р., та керуючись ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України, позивачем було листом вих. №1308 від 13.08.2020 р. надано свої пояснення щодо висновків представника митниці щодо наданих документів та наступні додаткові документи: копія калькуляції ціни товару вихідний номер б/н від 03.08.2020 р. із перекладом українською мовою; копія експортної декларації країни відправлення від 15.05.2020 р. №20343100ЕХ113402 із перекладом українською мовою; копія листа від експедитора вих. 04/13082020 від 13.09.2020 р., копія заявки №21 від 18.05.2020 р. до договору транспортного експедирування № 2018-1206 від 12 червня 2018 p.; копія платіжного доручення на оплату транспортного експедирування №2843 від 15.06.2020 р. посвідченого банком; копія виписки по рахунку № НОМЕР_1 від 15.06.2020 р., що підтверджує оплату перевізнику, посвідченої банком; копія Е-фактури 15.05.2020/165/1-2-3-4-5; виписка з бухгалтерської документації №1008 від 10.08.2020 p., що підтверджує оплаті постачальнику за поставлений товар в повному обсязі; виписка з бухгалтерської документації № 1008-1 від 10.08.2020 р., що підтверджує оплату доставки до митної території України; копія комерційної пропозиції від 01.03.2020 р. по 31.05.2020 р.; копія висновку ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» № 1601 від 30.07.2020 p.; платіжні доручення в іноземній валюті №300 від 24.06.2020 р., №331 від 15.07.2020 р., що підтверджують оплату за поставлений товар в повному обсязі; виписки по рахунку № НОМЕР_1 за 14.05.2020 р., за 24.06.2020 р. та за 15.07.2020 р., що підтверджують переведення коштів по зазначених вище платіжних дорученнях; свіфтовки від 14.05.2020 р., від 24.06.2020 р. та від 15.07.2020 р.; та, по кожному з аргументів рішення, викладених в графі 33 рішення.

Позивач, вважаючи зазначене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п.23 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як передбачено положеннями ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.8 ст.257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 1 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України підставами для видання органом доходів і зборів письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, положеннями ч.4 ст.53 Митного кодексу України визначено, що обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму Імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зазначити, що якщо органом доходів і зборів виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч.1 ст.55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч.4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, відповідно до п.п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Суд зазначає, що приписами ч.3 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч.2 ст.64).

Відтак, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості Митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.

До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст.60 Митного кодексу України, де, зокрема, вказано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60); для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3 ст.60); ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4 ст.60); у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч.5 ст.60).

Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що останнє містить відомості про митне оформлення товарів, яке вже було здійснено у максимально наближений термін за фактами митних оформлень, що наявні в ЄАІС та АСМО Інспектор, проте ані рішення, ані відзив на позовну заяву не містять відомості про подібність товарів за поданими заявником через декларанта митними деклараціями та товарам за митними деклараціями, що є спірними у даній справі.

При цьому, оскільки відповідачем не надано жодних доводів та доказів стосовно подібності вказаних товарів, що свідчить про необґрунтованість зазначених доводів відповідача.

Суд зазначає, що зазначене підтверджується Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (затверджені наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012р. за №883/21195; далі за текстом - Правила №598), оскільки у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення вбачається, що останнє не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Так, відповідачем вказано лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 р. по справі №815/1670/17.

Крім того, суд зазначає, що доводи відповідача стосовно правомірності проведеного розрахунку під час коригування, з огляду на обставини того, що такий розрахунок здійснено із розрахунку не окремої одиниці товару, як це було зроблено платником податків під час подання ВМД, а із розрахунку вартості одного кілограму товару, без урахування того, що кожна окрема одиниця товару має власні повністю індивідуалізовані характеристики, котрі і впливають на ціну. Застосування відповідачем з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, враховуючи обставини того, що самі по собі відомості зазначеної системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для висновку про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Також, суд зазначає, що на думку відповідача, зазначення в п. 6 контракті того факту, що товар поставляється в експортній упаковці, відповідно до кожного типу товару і стандартам країни продавця та відсутність в контракті будь-яких додаткових домовленостей про окрему оплату пакування, маркування та послуг з пакування цілком достатньо для розуміння того факту, що зазначена у додатку ціна контракту включає в себе всі ці складові.

Крім того, суд зазначає, що формування ціни є внутрішньою комерційною умовою постачальника та він не зобов`язаний надавати таку інформацію покупцю. При цьому, під час розгляду справи встановлено, що позивачем було отримано від продавця калькуляцію цін, що дає розуміння певної ціни на певних умовах поставки.

Відтак, витребування в позивача, який у даному випадку є покупцем, митницею зазначеної інформації є необґрунтованим.

Стосовно витрат на навантаження, суд зазначає, що правилами Інкотермс-2010 при поставці товару на умовах FOB - згідно п. А4: «продавець зобов`язаний поставити товар шляхом поміщення на борт судна, номінованого покупцем», згідно cт. А6: «продавець зобов`язаний оплатити всі витрати, пов`язані з товаром до моменту його поставки».

Отже, згідно з обраними сторонами умовами поставки витрати по завантаженню покладені на продавця та окремого зазначення в контракті чи в інших товаросупровідних документах не потребують.

Під час розгляду справи зі змісту наданих представником позивача пояснень встановлено, що з наданої перевізником довідки про вартість транспортування №01-06/4 від 01.06.2020 р. вбачається, що у вартість, зазначену у вказаній довідці, включені всі витрати на організацію транспортно-експедиційного обслуговування за межами митної території України.

Також, підприємством позивача додатково було зроблено запит до виконавця по договору транспортного експедирування та отримано лист-роз`яснення вих. 04/13082020 від 13.08.2020 р., яким підтверджується, що вартість послуг морського перевезення, що було здійснене на підставі укладеного з ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" договору перевезення №2018-1206 від 12.06.2018 (заявка № 21 від 18/05/2020, рахунок № 924 від 01.06.2020 р.) відповідає рівню цін, які склалися на світовому ринку цін морських перевізників, з урахуванням вказаного в заявці маршруту та особливостей вантажу (зазначеного в заявці товару) та транспортно-експедиторські послуги поза межами митної території України не надавалися.

Судом встановлено, що подана до митного оформлення експортна декларація країни відправлення від 15.05.2020 р. №20343100ЕХ113402 містить інформацію про постачальника та покупця, назву, вагу та ціну товару та посилання на номер контейнера. Таку ж саме інформацію містить пакувальний лист, який також містить посилання на номер контракту та інвойсу.

При цьому, суд вважає помилковими доводи представника відповідача стосовно невірного зазначення номеру інвойсу, оскільки зазначений відповідачем номер інвойсу насправді є номером іншого документу Е-фактури, який особа, що здійснює митне оформлення, формує в електронній базі.

Під час розгляду справи було встановлено, що на запит підприємства позивача постачальником було надано копію Е-фактури, в якій відображені всі відомості щодо вантажу, в тому числі номер інвойсу.

Суд також наголошує на необґрунтованості та недоведеність доводів представника відповідача щодо відмінностей класифікаційного коду товарів згідно УКТ ЗЕД, оскільки УКТЗЕД - це Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності, та митні органи Туреччини не можуть користуватися нею при визначенні коду товару, що проходить митне оформлення на території Туреччини, а також оскільки митне оформлення товару в країні експорту здійснювалося постачальником, то позивач, як покупець, не мав впливу на вказаний процес митного оформлення, а тому не може нести відповідальності за будь-які розбіжності що вказані в експортній декларації.

Стосовно посилань представника відповідача на обставини того, що у поданому до митного оформлення рахунку на оплату вартість морського перевезення від 01.02.2020 р. №924 банківські реквізити на оплату відрізняються від реквізитів узгоджених у договорі 12.05.2018 р. №2018-1206, суд зазначає, що така розбіжність в документах жодним чином не впливає на митну вартість товару, а сума, що підлягає сплаті за послуги з перевезення товару є однаковою у документах, як наданих до митного оформлення. Крім того, суд зазначає, що в Україні не існує обмежень щодо кількості рахунків, відкритих в банківських установах суб`єктами господарювання.

Під час розгляду справи встановлено, що підприємством позивача було додатково подано до митного органу пояснення із дорученням документів на підтвердження заявленої вартості, проте від Одеської митниці Держмитслужби було отримано відповідь за вих. №7.10-1/28.3-01/13/12758 від 21.08.2020 року, в якій вказано про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА 500130/2020/000055/2 від 03.06.2020 р.

При цьому, зазначена відповідь митного органу містить посилання на обставини того, що за результатами розгляду додатково наданих документів встановлено, що у висновку про рівень ціни на металопродукцію оцінювач (експерт) не зазначає об`єм партії, який оцінювався експертом, а також, відсутня конкретна інформація щодо вартості подібних (аналогічних) товарів в країні-експортері, зазначені лише джерела інформації: видання Asian Metal, Platss Steel Prices, інтернет ресурси - alibaba.com, made-in-china.com без конкретних посилань. Водночас вказано, що у калькуляції ціни зазначені розміри штифтів, які не відповідають розмірам зазначеним у специфікації до контракту, висновку експерта, комерційної пропозиції інвойсу.

Надаючи оцінку зазначеним доводам суд зазначає, що вказаний висновок наданий ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА», яке є державним підприємством, засновником якого є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, та який здійснює експертне обслуговування державних органів та установ, адміністрацій спеціальних економічних зон, а відтак підлягає врахуванню.

Крім того, суд зазначає, що під час розгляду справи представником позивача було надано пояснення та вказано, що з тексту калькуляції товару, вбачається що вона надана в три колонки - на штифти розміром 7,90х7,90х140 мм (перша позиція в додатку №3 до контракту та в інвойсі, на штифти розміром 6,90х6,90х68-62,5-60-48 - всі інші розміри штифтів (позиції 2, 3, 4 в додатку №3 до контракту та інвойсі) - зазначена калькуляція однією колонкою та останній розмір вказаний через тире, оскільки на всі ці позиції товару однакова ціна та розподіл витрат на їх виготовлення ідентичний, та окремою таблицею зазначена калькуляції ціни на холоднокатний пруток - позиція 5 в інвойсі та додатку №3 до контракту.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості.

Крім того, суд зазначає, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Суд також зазначає, що положеннями ст. 264 Митного кодексу України визначено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Відтак, слід дійти висновку, що видане відповідачем рішення у формі коригування митної вартості товару та рішення у формі картки відмови у митному оформленні товарів співвідносяться як безумовна причина та імперативний наслідок.

Частиною 7 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тому недоведеність відповідності закону рішення відповідача про коригування митної вартості товару з невідворотною неминучістю призводить до виникнення правових підстав для визнання протиправною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів.

Відповідачем у спірному в даній справі рішенні не було вказано обґрунтованих доводів та посилань на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 по справі № 809/278/17.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 30.10.2018 по справі № 826/25605/15 ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість наведених представником відповідача доводів щодо власної правової позиції.

Вищевикладені обставини свідчать про не підтвердження під час розгляду справи правомірності рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА 500130/2020/000055/2 від 03.06.2020 р., у зв`язку з чим останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ".

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" (вул. Конєва, буд. 4, оф. 505, м. Харків, 61052, ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21 А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21 А, м. Одеса, 65078, ) про коригування митної вартості товарів № UА 500130/2020/000055/2 від 03.06.2020 р.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" (вул. Конєва, буд. 4, оф. 505, м. Харків, 61052, ) сплачену суму судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21 А, м. Одеса, 65078, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 30 квітня 2021 року.

Суддя Мельников Р.В.