Справа № 200/4713/21
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 р. Справа№200/4713/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В. за участю секретаря судового засідання Синкової А.О.

за участі:

представника позивача: Бердник Ю.М.

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьков) про скасування постанови про накладення штрафу, -

У С Т А Н О В И В:

20 квітня 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьков) про скасування постанови про накладення штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.

13 серпня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецької області отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 59736083.

27 серпня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецької області надано заяву про виконання рішення суду за виконавчим провадженням № 59736083, в якій зазначалося про факт виконання судового рішення, з наданням підтверджуючих документів, і порядок виплати сум за вказаним судовим рішенням.

Впродовж 2020 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області від Слов`янського міськрайониого відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не надходило жодних документів за виконавчим провадженням №59736083, а ні вимог, а ні запитів, а ні будь - яких інших документів, які б дали змогу державному виконавцю пересвідчитися про факт виконання або невиконання Головним управлінням судового рішення.

Разом з тим, 13 квітня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецької області отримано постанову про накладення штрафу від 06 квітня 2021 року, підставою винесення вказаної постанови є невиконання рішення суду.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецької області вважає дії старшого державного виконавця Слов`янського міськрайониого відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) неправомірними, а постанова про накладення штрафу від 06 квітня 2021 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Вважає, що судове рішення в частині нарахування компенсації втрати частини доходів виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецької області в повному обсязі в межах функціональних повноважень та нормативно правового поля, а саме нараховано ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року, за грудень 2018 року в загальній сумі 1622 гривні 22 копійки.

16 березня 2021 року виплачено суму доплати за судовим рішенням за період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року, за грудень 2018 року в загальній сумі 1622 гривні 22 копійки на картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в ПАТ «Ощадбанк».

На цих підставах просить суд:

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сірика С.В. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 06 квітня 2021 року у розмірі 5100 гривень по ВИ № 59736083.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 06 квітня 2021 року у розмірі 5100 гривень по ВИ № 59736083, винесену старшим державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сіриком С.В., при примусовому виконанні виконавчого листа № 200/14764 18-а, виданого 10 червня 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області за рахунок асигнувань Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2270 гривень 00 копійок.

29 квітня 2021 року відповідачем надано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, наступне.

На виконанні відділу перебував виконавчий лист № 200/14764/18-а, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 10.06.2019 року, про зобов`язання ГУ ПФУ у Донецькій області виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_1 за період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року.

07.08.2019 року керуючись ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59737935 щодо примусового виконання виконавчий лист № 200/14764/18-а щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Донецькій області виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_1 за період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року.

На адресу відділу надійшов лист від 27.08.2019 року № 8011/03-1 в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про виконання рішення суду в частині виплати компенсації за втрачену частину доходу,у вигляді довічної пенсії за вислугу років, у період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року ,шляхом перерахування коштів на поточний рахунок

07.04.2021 року державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ в Донецькій області в розмірі 5100 грн.

22.04.2021 року державним виконавцем повторно прийнято постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ в Донецькій області в розмірі 10200 грн.

22.04.2021 року державним виконавцем повторно прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

22.04.2021 року державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 20000 гривень.

На цих підставах просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року провадження по справі відкрито за правилами глави 11 розділу 2 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» КАС України та призначив судове засідання на 29 квітня 2021 року.

29 квітня 2021 року представник позивача в судове засідання з`явилася. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача 29 квітня 2021 року в судове засідання не з`явився. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачем у справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області яке є юридичною особою .

Відповідачем є Слов`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьков) який в даних правовідносинах виступає як суб`єкт владних повноважень.

Щодо строків звернення до суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України , позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 17.07.2020 р.) було встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19),строки,визначені статтями 47, 79, 80,111, 122. 162, 163, 164, Ш 169, 177, 193, 295, 301 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2020 року № 956 про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, у зв`язку з продовженням на всій території України дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2», а також з метою запобігання розповсюдженню особливо небезпечного вірусного захворювання серед відвідувачів та працівників судової установи Донецький окружний адміністративний суд продовжено особливий режим роботи до 31.12.2020 року.

Судом встановлено, що позивач отримав оскаржувану постанову від 06.04.2021 року ВП №59736083 про накладення штрафу, відповідно до вхідного номеру 805/14 лише 13.04.2021 року.

До суду звернувся 16.04.2021 року відповідно до віх. № 0500-0602-5/8983.

Тому, строк для звернення до суду позивачем не порушено.

Щодо суті позовних вимог.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2019 року по справі №200/14764/18-а був частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не виплати заборгованості з пенсії ОСОБА_1 за період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України», за наступними реквізитами: № лицевого рахунку : НОМЕР_1 МФО:335106 Код за ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 за період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року у межах суми стягнення за один місяць.

Зобов`язано Головное управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити компенсацію за втрачену частину доходу,у вигляді довічної пенсії за вислугу років, у період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України», за наступними реквізитами: № лицевого рахунку: 5212 МФО:335106 Код за ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Постановою державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 07.08.2019 року ВП №59736083 відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №200/14764/18-а виданого 10.06.2019 року Донецьким окружним адміністративним судом в частині виплати компенсації за втрачену частину доходу,у вигляді довічної пенсії за вислугу років, у період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року (а.с.5-6).

Постановою державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 07.08.2019 року ВП №59737935 відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №200/14764/18-а виданого 10.06.2019 року Донецьким окружним адміністративним судом в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_1 (а.с.40).

Листом від 27.08.2019 року № 8011/03-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про виконання рішення суду ВП №59736083.

В листі вказується, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області яке є боржником у виконавчому провадженні на користь ОСОБА_1 який є стягувачем у виконавчому провадженні, здійснено нарахування компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.05.2018 року по 01.09.2018 року та за грудень 2018 року в загальному розмірі 1622,22 грн.

Виплата коштів на виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з Державного бюджету, здійснюються відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2018 року № 649.

Цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України.

Виплату заборгованості за період з 01.05.2018 року по 01.09.2018 року та за грудень 2018 року буде здійснено відповідно до Порядку № 649 (а.с.7).

Відповідно до розрахунку на доплату за травень 2018 року по серпень 2018 року ОСОБА_1 загалом було нараховане 1622,22 грн. (а.с.9).

Згідно з переліком відомостей 16.03.2021 року ОСОБА_1 була виплачена компенсація в розмірі 1622,22 грн. (а.с.13).

Постановою державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьков) від 06.04.2021 року ВП №59736083 за невиконання рішення суду накладено на боржника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області штраф в розмірі 5100 грн. (а.с.10-11).

Відповідно до проведеного перерахунку пенсії згідно з рішенням суду ОСОБА_1 з 01 червня 2019 року основний розмір його пенсії складає 5636,73 грн. (а.с.12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами другою та третьою статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 255 КАС України, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою, другою статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», що є спеціальним у відношенні виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частинами 1 та п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено,що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами 1-3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення. Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Таким чином, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть слугувати будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид та обсяг яких залежить від характеру правовідносин, суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання та мотивів рішення, яке примусово виконується.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2019 року у справі № 200/14764/18-а в частині виплати компенсації за втрачену частину доходу,у вигляді довічної пенсії за вислугу років, у період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року ,шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 , виконано в повному обсязі боржником 16.03.2021 року.

Суд критично ставиться до відзиву відповідача який був надісланий до суду та зазначає з цього приводу наступне.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.08.2019 року ВП № 59736083 це виконавче провадження відкрито не в цілому по виконавчому листу № 200/14764/18-а, а тільки в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити компенсацію на користь ОСОБА_1 .

Відповідач в своєму відзиві вказує, що виконавче провадження ВП № 59737935 відкрито постановою від 07.08.2019 року про зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року.

Дійсно, постановою державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 07.08.2019 року ВП №59737935 відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №200/14764/18-а виданого 10.06.2019 року Донецьким окружним адміністративним судом в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_1 (а.с.40).

Але, судом встановлено що ВП № 59737935 це інше провадження яким зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року на відміну від виконавчого провадження ВП № 59736083 яке зобов`язує ГУ ПФУ в Донецькій області лише в частині виплати компенсації за втрачену частину доходу у вигляді довічної пенсії за вислугу років, у період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року.

Отже, судом встановлено що державний виконавець за одним виконавчим листом відкрив два виконавчих провадження.

За виконавчим провадженням ВП № 59736083 рішення суду боржником яким є ГУ ПФУ в Донецькій області виконано в повному обсязі та 16.03.2021 року ОСОБА_1 була виплачена компенсація за втрачену частину доходу,у вигляді довічної пенсії за вислугу років, у період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року в сумі 1622,22 грн.

Незважаючи на виконання боржником рішення суду в цієї частині 16.03.2021 року, державний виконавець 06.04.2021 року приймає постанову про накладення штрафу на боржника ВП № 59736083.

Також, відповідач в своєму відзиві вказує, що постанова про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. на ГУ ПФУ в Донецькій області була ним прийнята 07.04.2021 року.

Насправді постанова про накладення штрафу, що оскаржується позивачем прийнята 06.04.2021 року ВП № 59736083.

Спірним питанням в даній справі є правомірність прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, одним з головних чинників реалізації покладеного на адміністративні суди завдання є забезпечення виконання судових рішень. Саме виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Відповідно до чіткої й усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі "Immobiliare Saffi" проти Італії", заява N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Проблема невиконання остаточних рішень проти держави розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року, заява N 40450/04), а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.

У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі Войтенка; рішення у справі "Ромашов проти України" (Romashov v. Ukraine), N 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі "Дубенко проти України" (Dubenko v. Ukraine), N 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі "Козачек проти України" (Kozachek v. Ukraine), N 29508/04, від 7 грудня 2006 року). Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (див. рішення у справі "Шмалько проти України" (Shmalko v. Ukraine), N 60750/00, п. 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

В одній з перших справ проти України, в якій ЄСПЛ розглядав питання наявності ефективних засобів юридичного захисту щодо скарг на тривале невиконання судових рішень, Суд нагадав свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого ст. 1 Протоколу N 1 (п.53 рішення ЄСПЛ у справі "Войтенко проти України" від 29 червня 2004 року N 18966/02).

При цьому, беручи до уваги свою усталену практику (рішення від 15 жовтня 2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява N 40450/04, п. п. 56 - 58 та 66 - 70) ЄСПЛ неодноразово постановляв, що у зв`язку з тривалим невиконанням рішень, винесених на користь заявників, мало місце також порушення ст. 13 Конвенції, оскільки заявники не мали ефективного національного засобу юридичного захисту, за допомогою якого вони могли б отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

У той же час, Україну було зобов`язано вжити необхідних заходів для вирішення цієї проблеми, зокрема, запровадити ефективні засоби юридичного захисту або поєднання таких засобів, здатні забезпечити адекватне та достатнє відшкодування за невиконання або несвоєчасне виконання рішень національних судів відповідно до принципів Конвенції, які закріплені в практиці Суду (див. рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", згадане вище, п. 94 та п. 5 резолютивної частини).

У п. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" зазначено, що "Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою, і без укладання спеціальної угоди, юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції", а ст.ст. 13 і 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права" та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Отже, забезпечення адекватного виконання рішень національних судів є прямим обов`язковим держави.

Суд вважає, що рішення суду боржником яким є ГУ ПФУ в Донецькій області в частині виплати компенсації за втрачену частину доходу у вигляді довічної пенсії за вислугу років, у період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року за виконавчим провадженням ВП № 59736083 виконано в повному обсязі та 16.03.2021 року ОСОБА_1 була виплачена компенсація за втрачену частину доходу,у вигляді довічної пенсії за вислугу років, у період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2018 року та за грудень 2018 року в сумі 1622,22 грн.

Тому дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу на ГУ ПФУ в Донецькій області від 06.04.2021 року ВП № 59736083 є неправомірними та ця постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в даній справі виступає не в якості суб`єкта владних повноважень, а в якості боржника якій оскаржує неправомірні дії суб`єкта владних повноважень, тобто державного виконавця.

Згідно платіжного доручення № 418 від 15 квітня 2021 року позивач сплатив судовий збір в розмірі 2270 гривень (а.с.1).

Саме ця сума судового збору підлягає стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьков) про скасування постанови про накладення штрафу, задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сірика С.В. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 06 квітня 2021 року у розмірі 5100 гривень по ВП № 59736083.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 06 квітня 2021 року у розмірі 5100 гривень по ВП № 59736083, винесену старшим державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сіриком С.В., при примусовому виконанні виконавчого листа № 200/14764 18-а, виданого 10 червня 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл..Соборна, 3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул.. Глекова, 2 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті та його вступну та резолютивну частину проголошено в судовому засіданні 29 квітня 2021 року

В повному обсязі рішення складене 30 квітня 2021 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Хохленков