Справа № 520/8696/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 р.Справа № 520/8696/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника відповідача Богуцької В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, по справі № 520/8696/2020

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано неправомірними дії Міністерства юстиції України щодо відмови у наданні інформації на запит ОСОБА_1 № 2 від 11.06.2020 року на отримання публічної інформації у порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації". Зобов`язано Міністерство юстиції України надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за його запит № 2 від 11.06.2020 року публічну інформацію щодо рішень, оформлених протоколом Дисциплінарної комісії приватних виконавців за 2020 рік, доступ до якої необмежений, у відповідності до вимог Закону України Про доступ до публічної інформації. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

31.08.2020 позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, відповідно до якої просив суд ухвалити додаткове рішення по справі №520/8696/2020, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 року заяву ОСОБА_1 від 31.08.2020 року про ухвалення додаткового судового рішення повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020 по справі №520/8696/2020, ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії скасовано. Справу №520/8696/2020 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 призначено судове засідання по розгляду вищевказаної заяви позивача.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі 520/8696/20 задоволено частково.

Прийнято додаткове рішення, яким стягнуто на користь ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код - 00015622, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) 00 коп.

В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Міністерством юстиції України подано апеляційну скаргу на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просить скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви стягнення витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване додаткове рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем витрати у розмірі 7000,00 грн не є співмірними зі складністю справи та з фактичним обсягом виконаних робіт.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-сьомою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 КАС України, частинами першою якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Приписи ч.9 ст. 139 КАС України містять критерії розподілу судових витрат, які суд повинен врахувати при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Так, пунктами 1,2,4 ч. 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як встановлено судом, у договорі №б/н від 03.07.2020 сторонами визначено, що питання оплати регулюється у додатковому договорі від 26.08.2020 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 03.07.2020. Також у додатковому договорі від 26.08.2020 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 03.07.2020 встановлено, що гонорар адвоката становить 7000,00 грн відповідно до п.1.2. зазначеного додаткового договору складається з усного консультування ОСОБА_1 щодо порушення його права на інформацію Міністерством юстиції України (відмова у наданні інформації на запит №2 від 11.06.2020) - 1000,00 грн, аналізу нормативного матеріалу, коментарів, роз`яснень, пошук і вивчення консультацій, судової практики в аналогічних справах, правових позицій Верховного Суду, публікацій науковців - 2000,00 грн та складання тексту позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 про оскарження незаконних дій Міністерства юстиції України щодо відмови у наданні інформації на запит №2 від 11.06.2020 (справа №520/8696/2020) - 4000,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано копію додаткового договору від 26.08.2020 року до договору про надання правової допомоги від 03.07.2020 №б/н, акт виконаних робіт від 26.08.2020 №б/н, копію калькуляції-рахунку №1 від 26.08.2020, копію квитанції про сплату послуг за надання правничої допомоги №0.0. від 26.08.2020, меморіальний ордер №2PL914055 від 26.08.2020 на суму 7000,00 грн.

Як вбачається з копії акту виконаних робіт, адвокатом ОСОБА_2 , надавалися позивачу послуги щодо консультування ОСОБА_1 щодо порушення його права на інформацію Міністерством юстиції України (відмова у наданні інформації на запит №2 від 11.06.2020), аналізу нормативного матеріалу, судової практики в аналогічних справах, правових позицій Верховного Суду та складання тексту позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 про оскарження незаконних дій Міністерства юстиції України щодо відмови у наданні інформації на запит №2 від 11.06.2020 (справа №520/8696/2020).

Колегія суддів зазначає, що усне консультування ОСОБА_1 щодо порушення його права на інформацію Міністерством юстиції України (відмова у наданні інформації на запит №2 від 11.06.2020) та послуги по аналізу нормативного матеріалу, судової практики в аналогічних справах, правових позицій Верховного Суду безпосередньо входить до процесу підготовки позовної заяви, такі дії є складовою вказаної послуги та не можуть існувати окремо, також колегія суддів зазначає, що дана справа не відноситься до категорії значної складності, а тому з урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у стягненні за рахунок бюджетних асигнувань відповідача вартості послуг щодо консультування ОСОБА_1 щодо порушення його права на інформацію Міністерством юстиції України (відмова у наданні інформації на запит №2 від 11.06.2020), аналізу нормативного матеріалу, судової практики в аналогічних справах, правових позицій Верховного Суду.

Таким чином, оцінивши всі аспекти даної справи та дослідивши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обмеження такого розміру з огляду на неспівмірність зі складністю справи та з фактичним обсягом виконаних робіт.

Оцінюючи доводи відповідача в апеляційній скарзі про необгрунтоване стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В апеляційній скарзі відповідачем не наведено достатніх обгрунтувань щодо неспівмірності розміру витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн, стягнутих судом першої інстанції, зі складністю справи та з фактичним обсягом виконаних робіт.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код - 00015622, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) 00 коп.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 по справі № 520/8696/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 29.04.2021 року