Справа № 620/4347/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4347/20 Суддя першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, за участю третьої особи - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області від 27.02.2020 №25-3019/14-20-сг "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки", яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :33:140:0010, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та передачі цієї земельної ділянки у власність;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер :33:140:0010, площею 2, 0000 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та передачі цієї земельної ділянки у власність, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та видати новий наказ яким затвердити документацію із землеустрою та передати ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :33:140:0010, площею 2, 0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що долучена позивачем до документації із землеустрою нотаріально засвідчена заява орендаря, в якій він не заперечує проти відведення земельних ділянок з орендованої ним земельної ділянки у межах безоплатної приватизації іншим громадянам, і є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, яка планується для відведення позивачу у власність.

Скаржник зазначає, що висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28 грудня 2019 року №14889/82-19, проект землеустрою ОСОБА_1 було погоджено. Позивач наголошує також на тому, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст. 186-1 Земельного кодексу України. Жодних інших правових підстав для такої відмови норми ст. 118 Земельного кодексу України не містять.

Також скаржник вказує на те, що у зв`язку з поділом земельної ділянки, яка була предметом договору оренди, та формуванням інших земельних ділянок, яким присвоєно кадастрові номери, об`єктивно відбулась зміна меж земельної ділянки та припинилось існування цієї земельної ділянки в дійсних межах, що також свідчить про те, що позивач має всі законні права на затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки за кадастровим номером :33:140:0010 для ведення особистого селянського господарства.

Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівсткій області подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідач зазначив, що письмова згода землевласника (землекористувача), засвідчена нотаріально, є лише необхідною частиною документації, що включається до проекту землеустрою. Припинення права користування орендованою земельною ділянкою не настає автоматично в силу добровільної відмови від права користування земельною ділянкою. Також відповідач наголошує на тому, що право оренди земельної ділянки ОСОБА_2 , на момент прийняття оскаржуваного наказу, яким було відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою, було дійсним. Договір оренди землі не було розірвано чи змінено і та частина ділянки, яку бажала отримати позивач не була вільною, а перебувала в оренді, у зв`язку з чим відповідач правомірно не затвердив проект землеустрою.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від третьої особи - ОСОБА_2 до суду не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та сторонами справи не заперечується, що 30 серпня 2018 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :33:140:0001, площею 25,8382 га, цільове призначення земельної ділянки: для ведення фермерського господарства. Договір укладено на 7 (сім) років.

09 жовтня 2019 року представником ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області подано заву про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Разом із вказаною заявою до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області надано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та завірена нотаріально копія заяви орендаря земельної ділянки, в якій зазначено, що ОСОБА_3 , як орендар земельної ділянки розміром 25,8382 га, за кадастровим номером :33:140:0001, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, що надана йому в строкове платне користування для ведення фермерського господарства, не заперечує проти відведення земельних ділянок з орендованої земельної ділянки в межах безоплатної приватизації, в тому числі ОСОБА_1 .

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою" №25-8734/14-19-сг від 07 листопада 2019 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2, 00 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 у 2019 році було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Згідно штампу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 11 лютого 2020 року, розміщеному на зазначеному проекті землеустрою, вбачається, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :33:140:0010.

Вказаний проект землеустрою було погоджено Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області, що підтверджується копією висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28 грудня 2019 року № 14889/82-19.

Копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку підтверджується те, що земельна ділянка з кадастровим номером :33:140:0001 була поділена на земельні ділянки, яким присвоєно такі кадастрові номери: :33:140:0007, :33:140:0010, :33:140:0011, :33:140:0012, :33:140:0013, :33:140:0014, :33:140:0015, :33:140:0016, :33:140:0017, :33:140:0018.

Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 лютого 2020 року № НВ-020 земельна ділянка з кадастровим номером :33:140:0010 розташована - Чернігівська область, Козелецький район, Одинцівська сільська рада; цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства; площа - 2,0000 га; дата державної реєстрації - 11.02.2020; інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня.

13 лютого 2020 року до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області представником позивача за довіреністю - Галушком А.В. подано клопотання з проханням затвердити документацію із землеустрою та передати ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :33:140:0010, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. До клопотання додано оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, погоджений у встановленому законом порядку, на 35 арк., витяг з Державного земельного кадастру на 3 арк. та копію довіреності.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки" №25-3019/14-20-сг від 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, розмір земельної ділянки 2, 0000 га, кадастровий номер :33:140:0010, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03) та передачі цієї земельної ділянки у власність з тих підстав, що не припинено користувачем право користування земельною ділянкою.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача позивач звернулася до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди земельної ділянки ОСОБА_2 , на момент прийняття оскаржуваного наказу, яким було відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою, не розірвано, частина ділянки, яку хотіла отримати позивач не є вільною, тому відповідач прийняв правомірне рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

У ст. 121 Земельного кодексу України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Стаття 118 Земельного кодексу України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно ч.ч. 6-8 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.

В ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України).

Частиною 13 ст. 123 та ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом) та письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду.

Рішення про затвердження проекту, як один з етапів процедури відведення земельної ділянки, є одночасно рішенням про передачу зазначеної земельної ділянку у власність чи у користування.

Водночас, згідно з ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Стаття 31 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою за правилами п. "а" ст. 141 Земельного кодексу України є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що нотаріально засвідчена заява орендаря про надання згоди на відведення земельних ділянок з орендованої ним земельної ділянки у межах безоплатної приватизації іншим громадянам, не є відмовою від права користування земельною ділянкою та/або її частиною в розумінні положень ст. 141 Земельного кодексу України.

Що стосується доводів апелянта з приводу поділу земельної ділянки, то колегія суддів зауважує, що ст. 141 Земельного кодексу України містить вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, серед яких відсутня така підстава, як поділ орендованої земельної ділянки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач прийняв правомірне рішення про відмову ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки існували перешкоди, передбачені ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, а саме станом на 27 лютого 2020 року не припинено право користування земельною ділянкою в порядку, визначеному законом.

Подібна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі №817/72/18 та від 04 травня 2020 року у справі №816/1331/17.

Крім того, колегія суддів зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі №545/808/17 та від 19 червня 2018 року в справі № 806/2982/17.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, за результатом апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами відповідали критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

В.В. Файдюк