Справа № 520/6210/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 р.Справа № 520/6210/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,

представника позивача - Чорного Г.О.,

представника відповідача - Милейко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 (головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., повний текст складено 28.01.21 року) по справі № 520/6210/2020

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанської митниці Держмитслужби , Голови комісії з реорганізації Харківської митниці ДФС Остапчука В.

про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії голови комісії з проведення реорганізації Харківської митниці ДФС Державної фіскальної служби України Остапчука В. незаконними;

- визнати протиправним та скасувати наказ Харківської митниці ДФС, підписаний головою комісії з реорганізації №33-о про звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення "Гоптівка" митного посту "Магістральний";

- поновити ОСОБА_1 на державній службі в Слобожанський митниці на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення або рівнозначною з 16.04.2020;

- зобов`язати Слобожанську митницю виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.04.2020 по день поновлення на посаді.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що апелянта протиправно звільнено з державної служби до закінчення встановленого 2-місячного строку попередження про майбутнє звільнення та не запропоновано інші посади у Слобожанській митниці Держмитслужби.

Крім того, судом не взято до уваги, що звільнення ОСОБА_1 відбулось без погодження з профспілковою організацією, що є порушенням ст. 43 КЗпП України.

Слобожанська митниця Держмитслужби, голова комісії з реорганізації Харківської митниці ДФС (далі - відповідачі) подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Зазначають, що відповідачем дотримано порядок та процедуру звільнення, з урахуванням норм законодавства, яке діяло на час звільнення, та яке не передбачало обов`язку відповідача пропонувати іншу посаду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 проходив службу в митних органах України.

На підставі наказу Харківської митниці ДФС від 07.06.2019 ОСОБА_1 переведений на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення «Гоптівка» митного посту «Магістральний», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 20).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби» за №1200 від 18.12.2018 та постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» за №858 від 02.10.2019 було створено, зокрема, Слобожанську митницю Держмитслужби, шляхом приєднання реорганізованих Сумської та Харківської митниць ДФС.

У зв`язку з реорганізацією Харківської митниці ДФС, 16.03.2020 відповідачем складено повідомлення ОСОБА_1 про наступне вивільнення із займаної посади, з яким позивач ознайомлюватись відмовився, про що складено акт, та яке 17.03.2020 направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку (а.с. 12,68-69).

Наказом № 33-о від 16.04.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення «Гоптівка» митного посту «Магістральний» відповідно до п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" з 16.04.2020 (а.с. 14).

Не погодившись з зазначеним наказом, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи спірний наказ, відповідач діяв у спосіб та в межах, встановлених чинним законодавством.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII (далі- Закон №889-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин 1-3 статті 5 Закону №889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Отже, за загальним правилом, відносини щодо, зокрема, припинення державної служби регулюються Законом №889-VIII. Застосування до відносин щодо припинення державної служби законодавства про працю можливе лише в частині відносин, що не врегульовані Законом №889-VIII, який по відношенню до Кодексу законів про працю України є спеціальним законом, що регулює правовідносини, в тому числі щодо припинення державної служби.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII визначено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Згідно п. 1 ч. 1 статті 87 Закону №889-VIII (в редакції, чинній на момент попередження позивача про подальше його звільнення), підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про подальше звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення (абзац перший частини третьої статті 87 Закону №889-VIII).

Відповідно до абз. 3 ч. 3 статті 87 Закону №889-VIII державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Харківську митницю ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Слобожанської митниці Держмитслужби , згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858 "Про утворення територіальних органів Державної митної служби" (далі - Постанова №858) .

З 06.11.2019 Слобожанська митниця Держмитслужби зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Наказом Державної фіскальної служби України від 25.11.2019 № 30-рг "Про реорганізацію митниць ДФС" розпочато реорганізацію митниць ДФС на виконання п. 2 Постанови № 858 та процедуру попереджень працівників митниць про наступне вивільнення, на підставі листа ДФС від 12.03.2020 № 681/7/99-99-04-17 "Про попередження щодо наступного вивільнення".

Реорганізація державного органу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону №889-VIII є підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

Судом встановлено, що 16.03.2020 позивача попереджено про його подальше звільнення у зв`язку з реорганізацією Харківської митниці ДФС та 16.04.2020 звільнено із займаної посади.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідачем дотримано процедуру звільнення позивача у зв`язку з реорганізацією Харківської митниці ДФС.

Щодо доводів апеляційної скарги про не виконання відповідачем обов`язку запропонувати іншу рівнозначну посаду державної служби.

Як вже зазначалось абз. 1 ч. 3 статті 87 Закону №889-VIII визначено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).

Зазначені зміни до абзацу першого частини третьої статі 87 Закону №889-VIII було внесено Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" від 14.01.2020 №440-IX, який набрав чинності 13.02.2020, тобто до моменту попередження позивача про його подальше звільнення.

Таким чином, редакцією Закону №889-VIII, яка почала діяти з 13.02.2020, передбачено право, а не обов`язок суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати державному службовцю, якого попереджено про подальше звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 ч.1 ст.1 87 Закону №889-VIII, будь-яку вакантну посаду державної служби у новоутвореному державному органі, що спростовує доводи скаржника про наявність у відповідача обов`язку перед звільненням позивача запропонувати йому усі вакантні посади, у тому числі, вакантні посади, які були рівнозначними посаді, займаній позивачем, та відповідали освіті, кваліфікації та досвіду позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги про звільнення ОСОБА_1 із займаної ним посади, раніше ніж за два місяці після попередження, в порушення ст. 49-2 Кодексу законів про працю України.

Згідно ч.ч. 1-4, 6 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Вимоги частин першої - третьої цієї статті не застосовуються до працівників, які вивільняються у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації, на особливий період.

Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Отже, нормами Закону №889-VIII та ч. 6 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, чинними на час попередження позивача про його подальше звільнення встановлювалось, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне вивільнення у зв`язку, зокрема, з реорганізацією державного органу у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів до такого звільнення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про звільнення позивача з порушенням двомісячного строку, є такими, що не відповідають встановленим положенням ст. 87 Закону №889-VIII та ч. 6 статті 49-2 Кодексу законів про працю України.

Доводи апелянта про безпідставне звільнення його з займаної посади без попередження про вказані обставини профспілкової організації, колегія суддів вважає помилковими, оскільки відповідно до ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, зокрема, звільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем дотримано порядок звільнення позивача з державної служби, який визначено чинними на час прийняття спірного наказу нормами Закону №889-VIII та Кодексу законів про працю України, а також дотримано порядок прийняття оскаржуваного наказу, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів зазначає, що оскільки судом не встановлено порушення відповідачем законодавства при звільненні позивача, тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку як похідної вимоги.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 по справі № 520/6210/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 30.04.2021 року