Справа № 480/5014/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 р.Справа № 480/5014/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,

представника позивача - Кисельова А.В.,

представника відповідача - Савченко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференці у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 (головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, повний текст складено 15.06.20 року) по справі № 480/5014/19

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна"

до Головне управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна» (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.11.2019:

- № про застосування штрафу на суму 88 941,60 грн.;

- № про застосування штрафу на суму 121 591,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, якими до позивача застосовані штрафні санкції, контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства. Зазначає, що товариством своєчасно перераховано кошти на електронний рахунок з податку на додану вартість. Кошти, які знаходилися рахунку позивача, перевищували суму податкових зобов`язань та податкового боргу товариства, однак контролюючим органом було із затриманням здійснено погашення податкового боргу, що спричинило затримку перерахування поточних зобов`язань, а отже підстави для застосування штрафних санкцій, за відсутності вини платника податку, відсутні.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 01.11.2019 №.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на судовий збір в сумі 1823,89 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Головне управління ДПС в Сумській області (далі відповідач), не погодившись із рішенням суду в частині задоволення позову, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано обов`язку податкового органу, у разі наявності у платника податків податкового боргу, зарахувати сплачені платником кошти в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платника податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Враховуючи наявний у позивача податковий борг, податковим органом кошти платника були спрямовані першочергово на його погашення. Зазначене призвело до несвоєчасної сплати позивачем поточного зобов`язання зі сплати ПДВ за липень 2020, а тому штрафні санкції застосовані правомірно.

Представник позивача подав письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає доводи апеляційної скарги не обґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, а рішення Сумського окружного адміністративного суду - залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в частині задоволених позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2019 від 19.08.2019 №, в якій визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту звітного періоду, яке сплачується до державного бюджету у сумі 1 868 602 грн. Граничний термін перерахування коштів до бюджету -30.08.2019. (а.с.61)

ГУ ДПС у Сумській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати до бюджету податкового зобов`язання з податку на додану вартість ТОВ «Україна» по податковим деклараціям з податку на додану вартість від 20.06.2019 № та від 19.08.2019 №, за наслідками якої складено акт від 02.10.2019 №001227/18-28-51-04/3749037.

За висновками акту зазначено про порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно сплачено податкове зобов`язання з податку на додану вартість, зокрема по податковій декларації з податку на додану вартість від 19.08.2019 № (а.с. 33-35).

Не погоджуючись із висновками Акту перевірки від 02.10.2019 ТОВ "Україна" подано до відповідача заперечення (вих. № 260 від 18.10.2019), за наслідками розгляду яких висновки акту залишені без змін, що вбачається з листа № 3261/10/18-28-51-04 від 30.10.2019 р.

01.11.2019 року податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № за формою «Ш» про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 10 відсотків у сумі 121 591,61 грн. (а.с. 48).

- № за формою «Ш» про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20 відсотків у сумі 88 941,60 грн. (а.с. 47).

Не погоджуючись податковим повідомленнями - рішеннями позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем зазначені кошти сплачені своєчасно, на рахунках ТОВ «Україна» у системі електронного адміністрування податку сума коштів перевищувала суму, що підлягає перерахуванню до бюджету , натомість податковим органом кошти перераховані із порушенням граничного строку сплати для підприємства, а отже податкове повідомлення-рішення від 01.11.2019 №, яким до позивача застосовані штрафні санкції є неправомірним.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.203.2 ст.203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судовим розглядом встановлено, що з 12.04.2019 р. за ТОВ " Україна" рахується податковий борг згідно податкового повідомлення-рішення (форма «Р») ГУ ДФС у Запорізькій області № від 21.06.2017 року в загальній сумі 1 377 245,44 грн. ( основний платіж у сумі 589 820 грн., штрафна санкція - 294 910 грн., пеня - 474 389,8 грн.)

23.04.2019 відповідачем щодо ТОВ «Україна» складено податкову вимогу №4807-17 на суму податкового боргу 1 358 560,75 грн. (а.с.63).

20.06.2019 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2019 року №, якою визначено до сплати податок на додану вартість у сумі 444 708 грн. (граничний термін сплати 30.06.2019 року) (а.с. 61).

24.06.2019 контролюючим органом сформовано та надіслано Казначейству електронний реєстр на підтвердження перерахування до бюджету податку на додану вартість ТОВ «Україна» згідно податкової декларації за травень у сумі 444 708 грн.

Станом на 24.06.2019 року на рахунку позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість обліковувався залишок коштів у сумі 590,8 грн., який списаний до бюджету.

25.06.2019 року ТОВ «Україна» поповнено власний рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 444 117,2 грн., з призначенням платежу: "податок на додану вартість податкової декларації за травень 2016 року", згідно платіжного доручення №3381 від 25.06.2019 р. та в цей же день відповідачем зазначена сума списана до бюджету в рахунок податкового боргу по ППР від 21.06.2017 №, згідно витягу з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (а.с. 80-83).

31.07.2019 року ТОВ «Україна» поповнено власний рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 884 170,95 грн., з призначенням платежу: "податок на додану вартість згідно податкової вимоги №4807-17 від 23.04.2019", що підтверджується платіжним дорученням №3774 від 31.07.2019 р. (а.с. 85).

19.08.2019 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2019 року №, якою визначено до сплати податкове зобов`язання у сумі 1 868 602 грн. (граничний термін сплати 30.08.2019 року) (а.с. 62).

23.08.2019 контролюючим органом сформовано та надіслано Казначейству електронний реєстр на підтвердження перерахування до бюджету податку на додану вартість ТОВ «Україна» згідно податкової декларації за липень у сумі 1 868 602 грн.

Станом на 23.08.2019 року на рахунку позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість обліковувався залишок коштів у сумі 884 761,75 грн., який на зазначену дату був списаний до бюджету, що підтверджується витягом з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (а.с. 80-82).

27.08.2019 року ТОВ «Україна» поповнено власний рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 1 868 602 грн., з призначенням платежу: "податок на додану вартість податкової декларації за липень 2019 року", що підтверджується платіжним дорученням №4065 (а.с. 52).

Після поповнення електронного рахунку, 27.08.2019 року до бюджету податковим органом списано залишок коштів у сумі 983 840,25 грн.

За висновками податкового органу поточні зобов`язання з ПДВ по декларації від 19.08.2019, зі строком сплати 30.08.2019, сплачено позивачем в сумі 884 761,75 грн. - 23.09.2019,( із затримкою на 24 дні), а в сумі 331 154,25 грн. - 27.09.2019 ( із затримкою на 28 днів), а отже штрафна санкція 10% в розмірі 121 591 грн., від несвоєчасно сплаченої суми 1 215 916 грн. ( 8 8476,18+ 3 3115,43 ) визначена податковим органом правомірно.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, станом на 30.08.2019 сума коштів, яка перебувала на електронному рахунку підприємства, перевищувала суму податкового боргу та податкових зобов`язань , що підтверджується платіжними дорученнями від 25.06.2019 № 3381, від 31.07.2019 № 3774, від 27.08.2019 №4065 та витягом з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість .

Доводи податкового органу, щодо правомірності списання коштів в порядку черговості в рахунок податкового боргу по ППР на суму 1 377 245,44 грн. не заперечуються судом, проте не спростовують висновків суду, про своєчасну сплату позивачем самостійно задекларованих зобов`язань та наявності на рахунку позивача коштів, достатніх для здійснення податковим органом заходів щодо їх списання.

В порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, відповідачем не доведено підстав не спрямування сплачених підприємством коштів в рахунок погашення податкових зобов`язань в серпні 2019.

Відповідно до ст. 200-1 ПК України визначено порядок електронного адміністрування податку на додану вартість. Відповідно до п. 200-1.2 ПК України передбачено, що платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 87.1 статті 87 цього Кодексу.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Таким чином даною нормою передбачено, що джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість можуть бути суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Так, сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Наявність перерахованих коштів підприємством на електронний рахунок в розмірі, що перевищує суму як податкового боргу так і податкових зобов`язань не підпадає під перелік підстав, які визначені в п. 87.3 ст. 87 ПК України, тобто які не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. ( п.87.9 ст. 87 ПК України).

Доводи податкового органу, що зарахування сум узгоджених податкових зобов`язань відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість підтверджується безпосереднім перерахуванням податку до бюджету (на бюджетний рахунок), а не лише поповненням власного рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, колегія судів вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки матеріали справи не містять жодного платіжного доручення яке б свідчило про поповнення рахунку, натомість згідно наявних в справі платіжних доручень позивачем проводилась оплата, як самостійно задекларованих податкових зобов`язань, так і по наявній заборгованості по ПДВ.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, податковий орган не використав своє право, передбачене ст. 87 ПК України та не спрямував сплачені підприємством кошти в рахунок погашення такого податкового боргу з одного виду податків податку на додану вартість, а здійснив таке перерахування із затримкою перерахування таких коштів, в т.ч. по податковому зобов`язанню, що в свою чергу спричинило затримку перерахування коштів по податкових зобов`язаннях за декларацією за липень 2019, при цьому, перераховані кошти підприємством перераховувалися до державного бюджету податковим органом в подальшому.

Перераховані кошти повинні бути вилучені та зараховані контролюючим органом на рахунок платника податку у системі електронного адміністрування податку відповідно до статті 95 цього Кодексу в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 1 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку, і в подальшому повинні були враховуватися під час здійснення розрахунку показників, зазначених в ст. 200-1 ПК України.

Відповідно до п. 200-1.5 ст. 200-1 ПК України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Крім того, відповідачем не доведено, що на електронному рахунку позивача було недостатньо коштів для сплати податкового боргу та податкового зобов`язання за липень 2019.

Враховуючи наведені вище обставини, судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано відповідачем під час апеляційного розгляду, що на дату граничного строку сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість за липень 2019 р. сума коштів на електронному рахунку позивача перевищувала суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності. Позивачем не надавалась до податкового органу заява про повернення перерахованих сум на поточний рахунок платника податку, кошти були перераховані податковим органом, але із порушенням граничного строку сплати для товариства.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власного рішення, під час розгляду справи не довів належними та допустимими доказами правомірність прийняття оскаржуваних рішень.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 по справі № 480/5014/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 30.04.2021 року