Справа № 953/20339/20
Суддя: Садовський К. С.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
30 квітня 2021 року Київський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого - судді Садовського К.С.,
за участі секретаря Пастушенко К.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про скасування постанови про порушення митних правил,
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2020 року позов ОСОБА_1 був залишений без руху у звязку із невідповідністю вимогам160, 161 КАС України.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.01.2021 року було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.
Відповідач проти задоволення позовної зави заперечував, надав суду відзив із якого вбачається, що в ході здійснення митного контролю у митного органу виникли сумніви щодо правильності класифікації товару, у зв`язку із чим посадовою особою відділу митного оформлення «Центральний» з метою вирішення спірного питання правильності класифікації та коду товару було направлено запит до ВМВтаКТ Слобожанської митниці Держмитслужби від 25.09.2020 року за № 324.
В судове засідання представники сторін не з`явились, але надали до суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність.
У відповідності до ч.9 ст. 205 ЦПК України суд розглянув справу у письмовому провадженні.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна доводити ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.8 ст.264 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення.
Із матеріалів справи вбачається, що Позивачем для митного оформлення подано: сертифікат відповідності від 25.05.2018 року, рахунок фактуру від 14.09.2020 року, автотранспортну накладну від 14.09.2020 року, декларацію про походження товару від 14.09.2020 року, калькуляцію транспортних витрат від 23.09.2020 року, доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 18.06.2020 року, зовнішньо економічний контракт від 07.02.2017 року, копію митної декларації країни відправлення від 21.09.2020 року, інформацію про позитивні результати державних видів контролю. Суд погоджується із тим, що даний перелік документів є достатнім та повним для визначення всіх характеристик товару, необхідних для визначення його митної вартості та коду класифікації.
Окрім того при аналізі поданої декларантом митної декларації № UA 807170/2020/048817 вбачається, що декларантом в повному обсязі зазначено технічні характеристик імпортованого товару, а саме визначено: скло термічно поліроване та скло зі шліфованою або полірованою поверхнею у листах ….. використовується для склопакетів у виготовленні вікон та скління світлопрозрачних конструкцій та виробів будівельного, технічного, побутового призначення.
Отже судом встановлено, що заявлений в графі декларантом опис товару відповідає змісту наданих документів - сертифікату відповідності від 25.05.2018 року, рахунку фактурі від 14.09.2020 року, автотранспортній накладній від 14.09.2020 року, декларації про походження товару від 14.09.2020 року, копії митної декларації країни відправлення від 21.09.2020 року.
Надання Позивачем для декларування документів, які містять всі характеристики імпортованого товару спростовує позицію Відповідача про наміри декларанта на приховування певних відомостей для ухилення від сплати митних платежів або їх зменшення.
При аналізі оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 при складанні протоколу та винесенні оскаржуваної постанови надав пояснення стосовно підстав не правильного визначення коду товару та зазначив, що така помилка має технічний характер та не свідчить про його умисні дії.
Доказів саме умисного приховування відомостей та даних про імпортований товар з метою зменшення митної вартості Відповідачем не надано. Окрім того, слід врахувати, що Позивач, з метою уникнення порушень під час митного оформлення товару, після відмови у прийнятті митної декларації з підстав невірного визначення коду УКТ ЗЕД, сплатив митні платежі в розмірі визначеному Слобожанською митницею, товар випущено у вільний обіг, а тому, помилка допущена ОСОБА_1 при визначенні коду товару, не призвела до втрат бюджету держави.
Відповідно до частини першої ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Положення ст. 485 МК України передбачають відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Верховний Суд у постанові від 13.12.2018 (справа № 759/360/17) виклав висновок проте, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.
Таким чином, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин - встановлений законом порядок сплати податків та зборів.
Згідно ч.1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.
Відповідно ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частиною 2 ст. 264 МК встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.
Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України.
Судом встановлено, що для митного оформлення товару декларант ОСОБА_1 надав митному органу належні товаросупровідні документи, необхідні як для ідентифікації самого товару, так для підтвердження заявленої митної вартості. Задекларовані позивачем відомості щодо ввезеного товару узгоджувалися з відомостями про цей товар, зазначені у товаросупровідних документах, що свідчить про відсутність обґрунтованих доказів наявності умислу декларанта на заниження митних платежів.
Крім того, сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТЗЕД не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до ст. 485 МК України.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2019 року у справі № 334/1738/16-а та від 13.12.2018 року у справі № 759/360/17.
Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, провадження у справі - закриттю.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 19,77, 241-246, 286 КАС України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил, - задовольнити.
Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до або через Київський районний суд м. Харкова.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Київській області, місцезнаходження: 04128, м.Київ, вул. Академіка Туполєва, 19.

Відповідач: Слобожанська митниця Держмитслужби, місцезнаходження: м. Харків, вул. Короленко, 16-Б.,

Повний текст рішення виготовлено 30.04.2021 року.

Суддя -