Справа № 540/596/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/596/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Трінєва Ганна Костянтинівна про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач), треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Бехтерська сільська рада Бехтерської територіальної громади в якому, з урахуванням заяв про зміну предмета позову від 10.03.2021 року та про уточнення позовних вимог від 24.03.2021 року просить:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області при розгляді заяви від 02.10.2020 року (реєстраційний № 11233/0/94- 20-СГ від 09.10.2020 року) ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та надання їх у власність за списком громадян: ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0317), ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0318), ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0320), ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0319) та при затверджені погодженого проекту від 12.05.2020 року щодо відведення у власність земельних ділянок за списком громадян: ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0317), ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0318), ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0320), ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0319), наказом № 11650-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення тільки одної земельної ділянки із списку громадян: ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0317) лише 16.12.2020 року та при передачі земельних ділянок із кадастровими номерами: :03:001:0318, :03:001:0319, :03:001:0320 у комунальну власність Бехтерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області на підставі наказу №16 від 15.01.2021 року про "Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, переданих у комунальну власність Бехтерській сільській раді Бехтерської територіальної громади Скадовського району (раніше Голопристанського) Херсонської області" та складеного на підставі цього наказу акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність №б/н від 16.01.2021 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області та Бехтерською сільською радою Голопристанського району Херсонської області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області скасувати наказ №16 від 15.01.2021 року про "Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, переданих у комунальну власність Бехтерській сільській раді Бехтерської територіальної громади Скадовського району (раніше Голопристанського) Херсонської області" та складений на підставі цього наказу акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність №б/н від 16.01.2021 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області та Бехтерською сільською радою Голопристанського району Херсонської області в частині передачі земельних ділянок із кадастровими номерами: :03:001:0318, :03:001:0319, :03:001:0320 за порядковими номерами 36, 37, 38;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області внести зміни до наказу № 11650-СГ від 16.12.2020 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення та привести його у відповідність до заяви від 02.10.2020 року (реєстраційний № 11233/0/94-20-СГ від 09.10.2020 року) ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та надання їх у власність за списком громадян: ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0317), ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0318), ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0320), ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0319) і до затвердженого погодженого проекту від 12.05.2020 року щодо відведення у власність земельних ділянок за списком громадян: ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0317), ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0318), ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0320), ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0319), шляхом зазначення у наказі списку громадян:1) ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0317); 2) ОСОБА_6 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0318); 3) ОСОБА_7 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0320); 4) ОСОБА_8 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0319).

Позов обґрунтований наступним. Так, ОСОБА_1 зазначає, що 02.10.2020 року він звернувся до Центру надання адміністративних послуг м. Херсона з заявою від свого імені, в якій просив надати земельні ділянки за списком громадян, яка була зареєстрована за №114-26024-47. Заява була отримана відповідачем 09.10.2020 року та зареєстрована за вхідним №11233/0/94-20-СГ. Відповідачем було видано наказ №11650-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність лише щодо однієї з земельних ділянок із списку громадян - ОСОБА_1 та лише через 10 тижнів після подання заяви. Позивач вважає, що такими діями порушено його право на отримання наказу у двотижневий строк, як це передбачено ч.9 ст.118 ЗК України.

Також позивач вважає, що ГУ Держгеокадастру мало затвердити проектну документацію відносно всіх осіб, щодо яких її розроблено, оскільки затвердження проекту землеустрою відносно однієї земельної ділянки з масиву законодавчо не передбачене.

На запит позивача стосовно того, чому в наказі від 16.12.2020 року №11650-СГ відсутні інші громадяни зі списку, відповідач повідомив, що питання про надання у власність земельних ділянок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 не розглядалось у зв`язку з відсутністю відповідних заяв від цих громадян.

В додаток до викладеного позивач стверджує, що ним зафіксовано випадки, коли відповідач виготовляв накази про затвердження проектів землеустрою значно раніше 10 тижневого строку. Передачу земельних ділянок, які не були надані на підставі заяви ОСОБА_1 , третім особам - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в комунальну власність Бехтерської сільської ради вважає протиправним.

На підставі наведеного, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 26.02.2021 року вказана позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

11.03.2021 року позивачем надано документи та пояснення щодо виявлених недоліків, на підставі чого, ухвалою суду від 16.03.2021 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також, ухвалою суду від 29.03.2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

19.03.2021 року до суду надійшли пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 однакові між собою за суттю та аналогічні обґрунтуванню позову ОСОБА_1

06.04.2021 року від ГУ Держгеокадастру надійшов відзив на позов, згідно якого заявлених позовних вимог відповідач не визнає. Зазначає, що 09.10.2020 року зареєстровано заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, які розташовані на території Новофедорівської ради Голопристанського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства та надання її у власність.

В заяві також зазначалося, що ОСОБА_1 , як заявник, а також громадянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки за даним цільовим призначенням не використали. До заяви долучалися документація із землеустрою (1 примірник в оригіналі), витяг з Державного земельного кадастру та список громадян у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , нотаріально засвідченої довіреності, що Позивач (заявник) має право бути представником в державних установах та організаціях від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 долучено не було.

Документація із землеустрою (1 примірник в оригіналі) разом з витягом з державного земельного кадастру повернуті позивачу через ЦНАП та в Головному управлінні відсутня.

За результатом розгляду заяви її задоволено відносно позивача. Затримку в розгляду заяви позивача ГУ Держгеокадастру пов`язує з технічними несправностями автоматизованої системи діловодства "ДОК ПРОФ 3", що унеможливило реєстрацію прийнятих рішень з питань розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Питання ж щодо передачі земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не розглядалось через відсутність заяв від цих осіб.

В подальшому на виконання Указу Президента України від 15.10.2020 року №449 "Про деякі заходи щодо прискорення реформу сфері земельних відносин", Постанови КМ України від 16.11.2020 року №1113 "Деякі заходи прискорення реформу сфері земельних відносин"" наказом Головного управління від 15.01.2021 № 16 "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0318, :03:001:0319, :03:001:0320 площею по 2,0000 га, які громадянки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 бажали отримати у власність, передані до комунальної власності Бехтерській сільській раді Бехтерської територіальної громади Скадовського району (раніше - Голопристанського району) Херсонської області.

Зазначає, що задоволення позову в частині зобов`язання внести зміни до наказу про передачу перелічених земельних ділянок призведе до порушення прав Бехтерській сільській раді Бехтерської територіальної громади Скадовського району (раніше - Голопристанського району) Херсонської області.

Повноваження щодо розпорядження земельними ділянками відповідач вважає дискреційними.

Вважає, що права позивача у спірних правовідносинах не порушено.

На підставі наведеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

19.04.2021 року до суду надійшло:

- клопотання ОСОБА_1 про заміну неналежного позивача, в якому він просить замінити первинного позивача на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- аналогічні за суттю заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про уточнення позовних вимог;

- аналогічні за суттю клопотання ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну неналежного позивача з ОСОБА_1 на ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відповідно.

Ухвалою від 28.04.2021 року перелічені клопотання повернуто заявникам.

Згідно зі ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, пояснення третіх осіб, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказами ГУ Держгеокадастру від 22.04.2020 року №№5438-СГ, 5437-СГ, 5440-СГ, 5436-СГ на підставі заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 надано вказаним громадянам (кожному окремо) дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Новофедірівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

09.10.2020 року до ГУ Держгеокадастру надійшла заява ОСОБА_1 (реєстраційний №11233/0/94-20-СГ), в якій він просив затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, які розташовані на території Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства та надати її у власність.

До заяви позивачем долучено: документацію із землеустрою (1 примірник в оригіналі), витяг з Державного земельного кадастру, список громадян в якому зазначено наступні прізвищі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Наказом ГУ Держгеокадастру від 16.12.2020 року №11650-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі ріллі площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0317), із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

В подальшому, листом-відповіддю від 17.02.2021 року №ПІ-19/0-18/0/63-21 відповідач на звернення ОСОБА_1 повідомив, що питання стосовно передачі земельних ділянок у власність громадянкам ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не розглядались, оскільки в доданих до проекту землеустрою документах були відсутні відповідні заяви.

Позивач, вважаючи дії відповідача при розгляді заяви від 09.10.2020 року №11233/0/94-20-СГ та щодо подальшого розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами: :03:001:0318, :03:001:0320, :03:001:0319 протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як установлено частиною другою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже з наведеної норми Конституції України вбачається, що судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні правовідносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права.

В свою чергу, неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Суд зазначає, що відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 5 ЗК України визначено, що земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

Частиною 4 статті 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Статтею 118 ЗК України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, згідно ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (абз. 2 ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Згідно ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 26 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV (далі Закон № 858-IV) розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Відповідно до ч.3 ст.50 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або іншого, посилаючись на практику Верховного суду та практику ЄСПЛ, зазначає, що суди не вправі втручатися в діяльність державних органі та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі перебирати на себе функції суб`єктів владних повноважень.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, із системного аналізу наведених норм права суд дійшов висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Кожна дія з наведеного переліку не існує сама по собі, а є складовою одного єдиного процесу - метою та кінцевим результатом якого є безоплатне набуття земельної ділянки у власність.

Таким чином й дійсною метою (змістом) правовідносин, що підлягають дослідженню в даному позові є набуття земельної ділянки у власність.

В рамках даного позову ОСОБА_1 перш за все оскаржує дії ГУ Держгеокадастру при розгляді заяви від 02.10.2020 року (реєстраційний № 11233/0/94- 20-СГ від 09.10.2020 року).

З аналізу змісту наведеної заяви встановлено, що вона подана виключно від позивача (вбачається з вступної частини заяви, в якій вказано "від ОСОБА_1 ") та підписана тільки позивачем. Приміток про те, що звернувшись з відповідною заявою ОСОБА_1 виступає в якості представника ОСОБА_2 , Головко Л.В. та Трінєвої В.В. заява не містить. Відповідних довіреностей до заяви також надано не було.

Даний позов ОСОБА_1 також подано не як представником інтересів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а виключно від його імені.

Суд звертає особливу увагу на те, що ухвалою суду від 26.02.2021 року позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків. Серед іншого в ухвалі судом зазначалось, що в якості позивача ОСОБА_1 зазначив лише себе, тоді як в позовних вимогах просить про захист прав та інтересів інших осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які вказані третіми особами по справі.

Суд вказав, що оскільки позов направлено на захист прав та інтересів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , має на меті набуття ними майнових прав на землю, відповідні особи мають бути визначені позивачами в справі.

Усуваючи виявлені судом недоліки, позивач проігнорував рекомендації суду, чим фактично відмовився від визначення в якості позивачів по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , наполягав на розгляді позову в заявленій ним редакція, тобто з єдиним позивачем - ним самим. Заявив, що оскарженими діями, бездіяльністю та рішеннями відповідача порушено права позивача саме як заявника, який подавав заяву на затвердження проектів землеустрою відносно себе та третіх осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року №6-зп "Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України" частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений в частині першій статті 5 КАС України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з наведеного, до суду може бути оскаржене, серед іншого, й індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, проте лише за умови, що зазначений акт порушує охоронювані законом права та інтереси позивача.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Аманн проти Швейцарії" (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Таким чином, обов`язковим до встановлення в кожній адміністративній справі є наявність порушеного права, що підлягає судовому захисту.

В даній конкретній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 пройдено всю процедуру щодо безоплатного набуття земельної ділянки у власність за результатом чого, наказом ГУ Держгеокадастру від 16.12.2020 року №11650-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі ріллі площею 2,0000 га (кадастровий номер :03:001:0317), із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

Таким чином, право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність реалізовано ОСОБА_1 в повній мірі, результат ініційованої ним процедури - досягнуто.

Отже, безпосередньо позивач не є потерпілими від дій відповідача щодо відмови в затвердженні проектної документації на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0318, :03:001:0319, :03:001:0320 та подальших дій ГУ Держгеокадастру щодо розпорядження цими земельними ділянками.

Вказані земельні ділянки є тими, відносно яких розроблено проекти землеустрою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Жодного відношення перелічені ділянки до позивача не мають. Земельна ділянка відносно якої ним розроблено проект землеустрою (земельна ділянка з кадастровим номером: :03:001:0317) затверджено наказом відповідача від 16.12.2020 року №11650-СГ, тобто право на землю ним в повній мірі реалізовано.

Отже, дії та бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області при розгляді заяви від 02.10.2020 року (реєстраційний № 11233/0/94- 20-СГ від 09.10.2020 року) ОСОБА_1 та при передачі земельних ділянок із кадастровими номерами: :03:001:0318, :03:001:0319, :03:001:0320 у комунальну власність Бехтерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області на підставі наказу №16 від 15.01.2021 року не спричинили суттєвого негативного впливу саме на позивача і він не зазнав жодної реальної шкоди.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, про відсутність в позивача порушеного права, яке підлягає судовому захисту, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги в наведеній частині задоволенню не підлягають.

Єдиним аргументом позивача, який може бути прийнято судом на користь того, що саме позивач зазнав хоч якоїсь шкоди від дій ГУ Держгеокадастру, оскаржених в рамках даного позову, є його посилання на прийняття відповідачем рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність поза межами встановленого ч.9 ст. 118 ЗК України двотижневого строку.

Надаючи оцінку даному аргументу, суд вказує на те, що дійсно ч.9 ст.118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

З матеріалів справи встановлено та не заперечується відповідачем, що заява ОСОБА_1 від 02.10.2020 року надійшла до ГУ Держгеокадастру 09.10.2020 року та зареєстрована за № 11233/0/94- 20-СГ. Наказ ГУ Держгеокадастру №11650-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, надано ОСОБА_1 прийнято 16.12.2020 року, тобто з порушенням передбаченого законом строку майже на два місяці.

Відповідачем у листі від 01.12.2020 року №1221/0-1375/6-20 та у відзиві на позов вказано, що затримка з вирішенням заяви позивача пов`язана з технічними несправностями автоматизованої системи діловодства "ДОК ПРОФ 3".

Суд зазначає, що відповідно положень ч.1 ст.9, ч.1 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд вказує, що технічні несправності систем можуть бути сприйняті як свідчення об`єктивної неможливості виконати вимоги закону в визначений ч.9 ст. 118 ЗК України строк, але відповідач має надати належні та допустимі докази наявності таких несправностей, сама по собі констатація ГУ Держгеокадастром технічних несправностей не може бути підставою для невиконання вимог закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З аналізу викладеного, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області при розгляді заяви від 02.10.2020 року (реєстраційний № 11233/0/94- 20-СГ від 09.10.2020 року) ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та надання їх у власність з порушенням визначеного ч.9 ст. 118 ЗК України строку є протиправними, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню, в іншій частині позову - належить відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136а) щодо розгляду заяви від 02.10.2020 року (реєстраційний № 11233/0/94- 20-СГ від 09.10.2020 року) ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та надання їх у власність з порушенням визначеного ч.9 ст. 118 ЗК України строку.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 109020100