Справа № 640/7378/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7378/19 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» до Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Київспецтранс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києв, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення про заниження суми сплати до бюджету земельного податку є необґрунтованими, оскільки позивачем вірно визначено суму податкового зобов`язання із застосуванням належної нормативної грошової оцінки землі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовно на підставі якого саме рішення та у якому розмірі встановлено земельний податок, за затримку якого було винесено податкове повідомлення-рішення.

Також апелянт звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази реєстрації права власності та/або права оренди на земельні ділянки за ПраТ «Київспецтранс» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що предметом розгляду даної справи є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.03.2019 № щодо застосування штрафної санкції за несвоєчасну сплату самостійно узгодженого грошового зобов`язання, визначеного в податковій декларації з плати за землю (земельний податок) від 19.02.2018 №, втім доказів сплати такого зобов`язання позивачем надано не було, відтак апеляційна скарга є безпідставою та такою, що не підлягає задоволенню.

Окрім того, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить здійснити заміну відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві на Головне управління Державної податкової служби у місті Києві.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» реорганізовано Головне управління ДФС у м. Києві шляхом його приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної податкової служби» від 21 серпня 2019 року № 682-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У подальшому, наказом Державної податкової служби України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 № 529 утворені як відокремлені підрозділи Державної податкової служби України територіальні органи згідно з переліком (додаток до цього наказу), серед яких Офісу ВПП ДПС немає. Натомість у переліку є Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

У свою чергу, Наказом Державної податкової служби України «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» від 24.12.2020 №755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначене вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, тому слід замінити сторону - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві ().

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Київспецтранс» подало до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), за 2018 рік від 19.02.2018.

У відповідності до вказаної декларації від 19.02.2018 позивачем вказано річну суму земельного податку (до сплати) у сумі 5 307 420,94 грн.

У подальшому, 30.03.2018 ПрАТ «Київспецтранс» подало до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), за 2018 рік.

Відповідно до Декларації від 30.03.2018 ПрАТ «Київспецтранс» вказало річну суму земельного податку (до сплати) у сумі - 0 грн.

У подальшому, податковим органом проведено камеральну перевірку за наслідками якої прийнято Акт № 231/26-15-12-09-19/02772037 від 24.04.2018, згідно якого встановлено, що сума податкового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб (КБК 18010500) зазначена Приватним акціонерним товариством «Київспецтранс» в уточнюючій податковій декларації за 2018 рік з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний номер від 30.03.2018, є нижча ніж визначена за результатами камеральної перевірки на загальну суму 884 569,62 грн.

Листом № 22399/10/26-15-12-09-18 від 15.05.2018 ГУ ДФС у м. Києві, повідомило, що залишає без змін висновки викладені в акті камеральної перевірки від 24.04.2018 №231/26-15-12-09-19/02772037.

Як наслідок, 24.05.2018 ПрАТ «Київспецтранс» отримало податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2018 з розрахунком податкових зобов`язань, згідно з яким сума податкового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб (КБК 18010500) зазначена Приватним акціонерним товариством «Київспецтранс» (податковий номер 02772037) за січень, лютий 2018 року в уточнюючій податковій декларації за 2018 рік з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний номер від 30.03.2018, є нижча, ніж визначено за результатами камеральної перевірки.

У подальшому, податковим органом проведено камеральну перевірку, згідно якої відповідно до Акту № 000708/26-15-12-12-12/2772037 від 07.02.2019, вказано, що позивачем несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання з плати за землю з юридичних осіб, чим порушено вимоги пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу та порушено терміни сплати (перерахування) визначеного контролюючим органом узгодженого грошового зобов`язання згідно податкового повідомлення-рішення по земельному податку (форма «Ш»).

Листом № 48489/10/26-15-12-12-18 від 15.03.2019 ГУ ДФС у м. Києві, повідомило позивача, що залишає без змін висновки викладені в акті камеральної перевірки від 25.04.2018 № 232/26-15-12-12-12/02772037.

Надалі, 20 березня 2019 року контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано штраф за несвоєчасну сплату самостійно визначених грошових зобов`язань із земельного податку по податковому розрахунку від 19.02.2018 № у розмірі 10% у сумі 44 228, 51 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наведений контролюючим органом розрахунок у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні містить складові, правильність визначення яких підтверджена належними, достатніми і достовірними доказами, відтак, спірне податкове повідомлення - рішення є правомірним.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України врегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно п. п. 14.1.72, 14.1.73 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу), землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно з пунктом 271.1 статті 271 Податкового кодексу Кодексу базою оподаткування земельним податком є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

У пункті 271.2 статті 271 цього Кодексу рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У силу вимог пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 286.5 статті 286 цього Кодексу встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, то контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Аналіз вищезазначених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що контролюючий орган уповноважений здійснювати нарахування фізичним або юридичним особам податкових зобов`язань із земельного податку на підставі даних державного земельного кадастру щодо площі земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також рішення сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад щодо ставок земельного податку.

Так, підпунктом 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 193 Земельного кодексу України, державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Статтею 1 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Згідно підпунктом 14 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

У силу вимог частин першої і другої ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Статтею 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» закріплено, що відомості про нормативну оцінку земельної ділянки включаються до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини першої статті 38 вказаного Закону відомості з Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

За змістом пункту 4 Порядку подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 № 1386, Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі: Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача.

Згідно з пунктом 21 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.

Таким чином, належним джерелом даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки є витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який виданий територіальним органом Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки, або в силу норми статті 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», - відомості з Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку станом на відповідну дату. При цьому, безпосередньо контролюючий орган не наділений повноваженнями на встановлення та зміну нормативної грошової оцінки земельних ділянок самостійно (в тому числі окремих її складових).

Як свідчать матеріали справи, згідно Витягу з ПК «Кадастр» за ПрАТ «Київспецтранс» обліковується, зокрема, як користувач земельних ділянок у Голосіївському районі м. Києві, а саме: земельна ділянка (79:096:0001), площею 24012,90 кв.м., місцезнаходження: м. Київ, вул. Червонопрапорна, 94-96; земельна ділянка (79:096:0002), площею 92201,45 кв.м., місце знаходження: м. Київ, вул. Червонопрапорна, 94-96; земельна ділянка (79:128:0028), площею 4987,22 кв.м., місцезнаходження: м. Київ, вул. Червонопрапорна, 94-96.

При цьому, інформація Витягу з бази даних «Кадастр» по юридичних особах містить дані про отримання ПАТ «Київспецтранс» у 2017 році Довідки про розмір нормативної грошової оцінки (НГО) земельної ділянки, зокрема довідки № Ю-28776/2017 про розмір нормативної грошової оцінки (НГО) земельної ділянки (79:096:0001), відповідно до якої НГО земельної ділянки дорівнює 24080284,66 грн.; довідки № Ю-28777/2017 про розмір нормативної грошової оцінки (НГО) земельної ділянки (79:096:0002), відповідно до якої НГО земельної ділянки дорівнює 147936295,07 грн.; довідки № Ю-28880/2017 про розмір нормативної грошової оцінки (НГО) земельної ділянки (79:128:0028), відповідно до якої НГО земельної ділянки дорівнює 4897343,60 грн.

У свою чергу, податковим органом проведено камеральну перевірку, згідно якої відповідно до Акту № 000708/26-15-12-12-12/2772037 від 07.02.2019, вказано, що позивачем несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання з плати за землю з юридичних осіб, чим порушено вимоги пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу та порушено терміни сплати (перерахування) визначеного контролюючим органом узгодженого грошового зобов`язання згідно податкового повідомлення-рішення по земельному податку (форми «Ш»).

Надалі, 20 березня 2019 року контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано штраф за несвоєчасну сплату самостійно визначених грошових зобов`язань із земельного податку по податковому розрахунку від 19.02.2018 № у розмірі 10% у сумі 44 228, 51 грн.

З аналізу наведеного контролюючим органом розрахунку у податковому повідомленні-рішенні вбачаються у такому розрахунку всі необхідні складові, правильність визначення яких підтверджена належними, достатніми і достовірними доказами.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачено, шо у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У силу вимог пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З положень зазначених норм закону випливає, що обов`язок зі сплати грошового зобов`язання у платника податків виникає з наступного дня за днем узгодження такого зобов`язання і має бути виконаний протягом десяти днів. У разі оскарження до суду податкового повідомлення-рішення днем узгодження грошового зобов`язання є день набрання законної сили судовим рішенням.

Несплачені грошові зобов`язання у встановлений законом строк - протягом 10 календарних днів, наступних за днем їх узгодження, яке відбувається в день набрання законної сили судовим рішенням, є податковим боргом платника податків, з виникненням якого контролюючий орган має вжити заходів для його погашення, зокрема надіслати платникові податкову вимогу щодо погашення суми податкового боргу.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 810/272/16.

Відтак, у зв`язку з несплатою самостійно визначених грошових зобов`язань із земельного податку по податковому розрахунку від 19.02.2018 № відповідачем і було застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 44 228, 51 грн, втім доказів на спростування вказаних обставин або доказів сплати у добровільному порядку позивачем надано не було, що свідчить про правомірність такого податкового повідомлення-рішення.

Посилання апелянта на судові рішення у справі №826/10434/16 колегія суддів оцінює критично, оскільки предметом розгляду у даній справі є податкове повідомлення-рішення про нарахування штрафу у зв`язку з несплатою земельного податку, визначеного добровільно, у той час як предметом розгляду у справі №826/10434/16 є визнання незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили пункт 5.6 «Положення про плату за землю в місті Києві», яке є додатком 3 до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року № 58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629».

При цьому, колегія суддів враховує, що на даний час відкрито касаційне провадження на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі №826/10434/16.

Доводи апелянта щодо оскарження у судовому порядку податкового повідомлення-рішення № від 18.05.2018 (справа №826/9245/18) колегія суддів не приймає до уваги, так як у даній справі оскаржується податкове повідомлення-рішення № від 20.03.2019, яке було винесено на підставі несвоєчасної сплати самостійно визначених грошових зобов`язань із земельного податку по податковому розрахунку від 19.02.2018 №, втім у справі №826/9245/18 предметом перевірки є податкове повідомлення-рішення від 18.05.2018 №, винесене на підставі перевірки уточнюючої податкової декларації за реєстраційним номером № від 30.03.2018.

Твердження апелянта про нез`ясування сдом першої інстанції факту наявності або відсутності у позивача зареєстрованого права власності або право користування земельними ділянками, за які і було нараховано земельний податок колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Так, відповідно до статей 125, 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Враховуючи, що у матеріалах справи наявний витяг з ПК «Кадастр» згідно якого за ПрАТ «Київспецтранс» обліковується, земельні ділянки, закріплені за ним як за користувачем таких земельних ділянок, та позивачем у свою чергу було отримано довідки про розмір нормативної грошової оцінки (НГО) земельної ділянки, вказане не спростовує факт наявності у користуванні позивача відповідних земельних ділянок.

Отже, висновок суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є правильним та таким, що відповідає приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Замінити відповідача у справі - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві ().

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді Т.Р. Вівдиченко

І.О. Лічевецький