Справа № 200/747/21-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 р. Справа№200/747/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі УПФУ, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнених позовних вимог, просить: - визнати протиправними і скасувати рішення № 2183 від 08.07.2020 про відмову у призначенні пенсії з 20.02.2020; - зобов`язати повторно розглянути заяву № 1116 від 20.02.2020 в частині зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 25.11.1998 по 31.07.2002 як гірника підземного 3 розряду, з 03.12.2007 по 19.02.2020 як гірника підземного 3 розряду, згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається безпідставну відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку із не зарахуванням до пільгового стажу спірних періодів роботи.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що позивач звернувся 07.12.2020 до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV. Зазначає, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 21.10.1998 по 31.07.2002 на підприємстві Шахта «Гірник» і період роботи, який дає право на пенсію, згідно частини 2 статті 114 Закону № 1058, з 01.08.2002 по 30.03.2007 на підприємстві Шахта «Гірник», яка увійшла до складу Селидівської дирекції з ліквідації шахт та не займалась видобутком вугілля. Посилається на те, що долучені до заяви позивачем підтверджуючі довідки відповідачем до уваги не прийнято, оскільки видані органами, розташованими на непідконтрольній українській владі території. На момент звернення позивача його страховий стаж склав 26 років 01 місяць 21 день, стаж на підземних роботах 13 років 11 місяців 10 днів. Право на пенсію за нормами частини 2 статті 114 Закону №1058 позивач набуде за умови роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та набуття 25 років пільгового стажу роботи в підземних умовах

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, витребувано у відповідача докази.

Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 22 березня 2021 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, відкладено підготовче засідання на 14 квітня 2021 року.

Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду на 30 квітня 2021 року.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Перешкоди для розгляду справи в судовому засіданні, визначені ст. 205 КАС України відсутні.

Приписами ч. 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Частиною 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 30 грудня 1997 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 6 травня 2020 року у справі № 200/3633/20-а задоволено частково позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним і скасовано рішення Селидовського об`єднаного Пенсійного фонду України Донецької області від 28 лютого 2020 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 лютого 2020 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 6 травня 2020 року у справі № 200/3633/20-а скасовано рішення від 28.02.22020 про відмову в призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 20.02.2020 про призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». УПФУ прийняло оскаржуване рішення № 2183 від 8 липня 2020 року про відмову в призначенні пенсії.

Указаним рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 21.10.1998 по 31.07.2002 на підприємстві ш. «Гірник» та період роботи який дає право на пенсію згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 01.08.2002 по 30.03.2007 на підприємстві ш. «Гірник», яка ввійшла до складу Селидівської дирекції з ліквідації шахт та не займалась видобутком вугілля. Довідки надані до заяви по веб-порталу від 19.05.2020 ОСОБА_1 № 88 від 11.03.2020, що підтверджує пільговий характер роботи, №89 від 11.03.2020 про підземні спуски, історичної довідки № 90 від 11.03.2020 видані ОП «ВОК ЛШ им. Максима Горького» (мовою оригіналу) підготовлені та видані органами фонду з територій, які непідконтрольні українській владі і не підлягають реєстрації та виконанню відповідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 « 1207-VІІІ. За таких обставин було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років у підземних умовах.

Позивачем до суду надана копія трудової книжки НОМЕР_2 , в якій наявні записи: № 14 щодо роботи позивача з 21.10.1998 гірником підземним 3 розряду шахти «Гірник»; № 15 від 01.08.2000 де зазначено, що Шахта «Гірник» ввійшла до складу Селидівської дирекції з ліквідації шахт компанії «Укрвуглереструктурізація»; №16 від 01.08.2000 щодо переведення позивача на гірську ділянку по тій же професії; № 18 від 02.01.2004, де зазначено, що Селидовська дирекція з ліквідації шахт увійшла до складу ДП «Обласна дирекція «Донвуглереструктурізація»; № 19 в якому зазначено, що ділянка ВТБ і допоміжних служб перейменована на ділянку «Вентиляції і охорони праці»; № 21 від 30.03.2007 щодо звільнення позивача у зв`язку із ліквідацією шахти «Гірник»; № 22 від 01.05.2007, в якому зазначено, що розпочата виплата допомоги по безробіттю; № 23 (29) від 02.12.2007, в якому зазначено, що припинена виплата допомоги по безробіттю; № 30 від 03.12.2007 на підприємстві ВП Шахта „Курахівска ДП „Селидіввугілля щодо прийняття позивача гірником підземним 3-го розряду; № 31 від 14.05.2008 щодо направлення на курсове навчання за професією гірник очисного забою в УКК м. Селидове і переведення учнем гірника очисного забою; № 32 від 27.06.2008 учень гірника очисного забою на період виробничої практики; № 33 від 06.08.2008 щодо присвоєння 5 розряду гірника очисного забою; № 34 від 04.01.2011 в якому зазначено, що ДП «Селидіввугілля» підпорядковано Міністерству енергетики та вугільної промисловості України.

Також позивачем надані до суду: копія його особової картки, копія довідки № 10 від 18.03.2020 Відокремленого підрозділу Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, щодо окремих періодів роботи позивача з 03.12.2007 по 02.06.2016; копія довідки № 10 від 18.03.2020 Відокремленого підрозділу Шахта «Курахівська» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, щодо періоду роботи позивача з 03.08.2016; копія довідки № 103 від 18.03.2020 Відокремленого підрозділу Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» про підземні виходи позивача за період з 27.06.2008 по 05.08.2008; виписка з наказів ДП «Селидіввугілля» ВП ш. «Курахівська» № 369к від 01.10.1994, № 406 від 29.08.1994; довідка № 533 від 20.12.2019 Відокремленого підрозділу Шахта «Курахівська» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, щодо окремих періодів роботи позивача за період з 09.08.1995 по 25.05.1997; довідка № 534 від 20.12.2019 Відокремленого підрозділу Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» про підземні виходи позивача за період з 09.08.1995 по 16.08.1995, за період з 12.09.1995 по 25.09.1995; довідка № 48 від 14.02.2020 Відокремленого підрозділу Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» про підземні виходи позивача за період з 21.10.1998 по 31.07.2000; довідку № 88 від 11.03.2020 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, щодо окремих періодів роботи позивача за період з 21.10.1998 по 30.03.2007, яка видана організацією з території непідконтрольній українській владі; довідку № 89 від 11.03.2020 про кількість спусків в шахту за період з 1998 року по 2007 рік, яка видана організацією з території непідконтрольній українській владі, № 80 від 11.03.2020 про заробіток позивача з жовтня 1998 року по грудень 2003 року, яка видана організацією з території непідконтрольній українській владі, № 81 від 11.03.2020 про заробіток позивача з січня 2004 року по березень 2007 року, яка видана організацією з території непідконтрольній українській владі

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови у призначенні пенсії у зв`язку з неврахуванням до пільгового стажу окремих періодів роботи позивача.

Частиною 1 і ч. 3 ст. 44 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-IV передбачено, що Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Приписами п. 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Підпунктом 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до п. 4.2 і п. 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Щодо можливості врахування довідок, які видані на тимчасово окупованій території України, суд зазначає наступне.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа № 569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів», у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами (організаціями), що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване їй право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Суд зазначає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а зазначила, що «особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

За таких обставин з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.»

Також надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Між тим записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача в спірні періоди, що надає право на включення спірного періоду до спеціального трудового стажу.

Наведе відповідає висновкам Верховного Суду в постанові від 22.03.2018 у справі №208/235/17(2-а/208/105/17).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 18.01.2021 позивачем сплачено судовий збір за подання позову в загальному розмірі 904,00 грн.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 904,00 грн понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 371, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код: 41247274, 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Селидовського об`єднаного Пенсійного фонду України Донецької області № 2183 від 8 липня 2020 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії № 1116 від 20.02.2020 року, зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи з 25.11.1998 по 31.07.2002 як гірника підземного і з 03.12.2007 по 19.02.2020 як гірника підземного згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області суму судових витрат у розмірі 904 (дев`ятсот чотири) гривні 00 копійок.

Повне рішення суду складено 30 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Куденков