Справа № 640/11988/21
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

29 квітня 2021 року м. Київ№ 640/11988/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Каракашьяна С.К., при секретарі Дмітрієвій В.В., за участі представника позивача Гайдая В.М., відповідача Кулика Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю "БІ-ПРО", -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 28 квітня 2021 року надійшла заява Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, за змістом якої заявник просить суд прийняти рішення, яким підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТОВ «БІ - ПРО» () застосованого рішенням керівника контролюючого органу.

Вимоги даної заяви мотивовано тим, що співробітників заявника не було допущено до проведення перевірки, призначеної наказом від 26.04.2021 № 3490

Відповідачем вимоги заявника заперечуються з підстав правомірності недопуску з огляду на вимоги нормативних актів, та оскарження в судовому порядку наказу про призначення перевірки.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів, у тому числі щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно із частиною сьомою ст . 283 Кодексу адміністративного судочинства України у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Разом з тим, пунктом 2 частини четвертої 283 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право у контексті розглядуваної норми має місце у разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 КАС України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідної заяви.

Стаття 283 Кодексу адміністративного судочинства України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Як вбачається з відомостей з діловодства спеціалізованого суду, 28 квітня 2021 року Окружним адміністративним судом міста Києва зареєстровано позов ТОВ «БІ - ПРО» (), за змістом якого позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 26.04.2021 № 3490.

Законодавцем визначено, що в порядку ст. 283 КАС України податковий орган може звернутись виключно у разі безспірності таких вимог, оскільки в протилежному випадку суд зобов`язаний відмовити у відкритті провадження відповідно до частини четвертої статті 283 КАС України у зв`язку з наявністю спору про право.

Відмова у відкритті провадження відповідно до частини п`ятої цієї статті дає право податковому органу звернутись в порядку загального провадження, але таке звернення можливе і без попереднього звернення до суду в порядку, визначеному статтею 283 КАС України, адже спір про право може виникнути і на етапі застосування адміністративного арешту податковим органом, а тому, звернення до суду з заявою відповідно до статті 283 КАС України в такому випадку може бути недоцільним. В будь-якому випадку спір про право повинен бути не уявним, а реальним, та суду необхідно надати докази про звернення за вирішенням спору в адміністративному чи судовому порядку.

Законодавцем встановлено, що суд повинен перевірити обґрунтованість застосування адміністративного арешту майна, та в разі наявності спору про право, такий розгляд здійснюється в загальному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Таким чином, розгляд справи про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків здійснюється на підставі подання органів доходів і зборів за умови, якщо до закінчення розгляду справи за таким поданням, суд не встановить наявності спору про право.

Спір про право у розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, яке було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

Суд вважає, що факт оскарження в судовому порядку наказу , за яким працівників контролюючого органу не було допущено до проведення перевірки, що зумовило виникнення передумов для звернення у цій справі, підтверджує наявність спору про право в цих правовідносинах .

При цьому суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 31 серпня 2020 року по справі №826/6013/16.

Наявність спору про право суд може виявити як до, так і після відкриття провадження у справі за заявою контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. У разі виявлення наявності спору про право після відкриття провадження у справі за відповідною заявою, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного провадження, яким є провадження за заявою контролюючого органу.

При цьому закриття провадження у справі за заявою контролюючого органу не позбавляє заявника права звернутися до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

Вказана правова позиція висловлена також у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі №808/2623/17 та в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується при вирішенні цієї справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на неможливість розгляду заяви контролюючого органу у даній справі в порядку окремого виду адміністративного провадження за наявності спору про право між сторонами у цій справі.

Керуючись статтями 238, 239, 248, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №640/11988/21 за заявою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ-ПРО" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

2. Роз`яснити Головному управлінню Державної податкової служби у м. Києві його право на звернення до суду в загальному порядку з тих самих підстав.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.К. Каракашьян