Справа № 560/6186/20
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6186/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лабань Г.В.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

29 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області, в якому просив:

1.1. Визнати відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області у виплаті грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки протиправною.

1.2. Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 430 грн. грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

2.1. Визнано відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області у виплаті грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки протиправною.

2.2. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 430 грн. грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

4. Вказує, що за приписами пункту 6 частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати може бути припинено і в інших випадках, передбачених законодавством, а тому фондом з квітня 2020 року припинена виплата страхових виплат на період дії карантину на підставі пункту 5 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», оскільки ця норма відповідні виплати не визначає. Зазначив, що страхові виплати йому зараховані, але не виплачені, що свідчить про відсутність порушеного права.

5. З огляду на викладені обставини апелянт вважає, що припиняючи фінансові виплати на медичну та соціальну допомогу, а саме на постійний сторонній догляд та побутове обслуговування діяв у межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 2005 року є потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві і згідно довідки серії МСЕ № 068093 від 07.12.2005 йому встановлено другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва довічно, ступінь втрати професійної працездатності 35%.

7. Відповідно до довідки серії № 054613 підтверджено потребу ОСОБА_1 за станом здоров`я внаслідок виробничої травми у санаторно-курортному лікуванні опорно-рухового апарату.

8. Згідно витягу з акта огляду у МСЕК до довідки серії МСЕ № 124407 від 14.02.2008 року, в результаті переогляду ОСОБА_1 з 14.02.2008 року встановлено другу групу інвалідності внаслідок загального захворювання довічно (за його заявою).

9. Вказані відомості встановлено рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі №560/889/19, яке набрало законної сили, а отже обставини встановлені у ньому не підлягають доказуванню.

10. Згідно вказаного вище судового рішення визнано протиправною та скасовано відмову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі Хмельницької області, викладену в листі № 80 від 25.03.2015, якою ОСОБА_1 відмовлено у забезпеченні санаторно-курортним лікуванням.

11. Суд встановив, що ОСОБА_1 Хмельницькою міжрайонною травматолого-офтальмологічною медико-соціальною комісією 04.12.2019 видано Індивідуальну програму реабілітації інваліда № 1552 (копія якої міститься в матеріалах справи).

12. Також, позивачу 18.12.2019 було видано довідку № 435 для одержання путівки на санаторно-курортне лікування (за формою 070/о).

13. Позивач на підставі наявних документів та права на отримання путівки на санаторно-курортне лікування звернувся до Славутського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Хмельницькій області з заявою про взяття на облік для одержання путівки на санаторно-курортне лікування до якої додав необхідні документи.

13. На подану заяву ОСОБА_1 отримав від Славутського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Хмельницькій області листа від 24.02.2020 №79 яким позивачу було відмовлено у наданні путівки на санаторно-курортне лікування.

14. В обґрунтування вказаної відмови зазначено, що оскільки у індивідуальній програмі реабілітації причина інвалідності ОСОБА_2 з 2008 року - загальне захворювання і ОСОБА_1 потребує санаторно-курортного лікування згідно довідки ф.№070 через управління соціального захисту населення, тому для отримання санаторно-курортного лікування рекомендовано звернутись в управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради.

15. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі №560/889/19, яке набрало законної сили визнано протиправною та скасовано відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області від 24.02.2020 №79 про взяття ОСОБА_1 на облік для одержання путівки на санаторно-курортне лікування. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області взяти ОСОБА_1 на облік для одержання путівки на санаторно-курортне лікування.

16. У вересні 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату компенсації за період з 01.04.2017 по 01.04.2020.

17. Відповідач листом від 10.09.2020 №45-П відмовив позивачу, з посиланням на постанову Правління ФСС від 24.05.2017 №33 "Про затвердження Порядку відшкодування витрат за надані послуги санаторно-курортним закладам за вибором потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання".

18. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

19. Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

20. Доводи апелянта зазначені в пунктах 3-5 цього рішення.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

21. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

23. Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"1105-XIV від 23.09.1999 року (далі - Закон1105-XIV).

24. Пунктом третім розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

25. Статтею 3 Закону 1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп. 1, 3 ч. 1 ст. 3).

26. Частиною першою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

27. Згідно з частиною сьомою статті 36 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються, зокрема, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

28. Приписами пункту 1 частини 1 статті 37 Закону № 1105- XIV визначено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім`ї померлого.

29. Відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 42 Закону № 1105-XIV Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.

30. Якщо внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання потерпілий тимчасово втратив працездатність, Фонд фінансує всі витрати на його лікування.

31. Допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується в розмірі 100 відсотків середнього заробітку (оподатковуваного доходу). При цьому перші п`ять днів тимчасової непрацездатності оплачуються власником або уповноваженим ним органом за рахунок коштів підприємства, установи, організації.

32. Допомога по тимчасовій непрацездатності, страхова виплата у разі переведення потерпілого на легшу нижчеоплачувану роботу, відшкодування вартості поховання потерпілого та пов`язаних з цим ритуальних послуг надаються в порядку, встановленому правлінням Фонду.

33. Додаткове харчування призначається на конкретно визначений строк за раціоном, який складає дієтолог чи лікар, який лікує, та затверджує МСЕК. Неможливість забезпечення потерпілого додатковим харчуванням у лікувально-профілактичному або реабілітаційному закладі підтверджується довідкою за підписом головного лікаря (директора) цього закладу. У цьому разі компенсація витрат на додаткове харчування здійснюється Фондом на підставі інформації центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, про середні ціни на продукти харчування у торговельній мережі того місяця, в якому їх придбали.

34. Витрати на ліки, лікування, протезування (крім протезів з дорогоцінних металів), придбання санаторно-курортних путівок, предметів догляду за потерпілим визначаються на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків про їх вартість.

35. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

36. Частиною п`ятою 5 статті 47 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

37. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

38. Абзац 1 частини 4 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" зазначає, що потерпілому, який став особою з інвалідністю, періодично, але не рідше одного разу на три роки, безоплатно за медичним висновком надається путівка для санаторно-курортного лікування.

39. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 04.12.2019 Хмельницькою міжрайонною травматолого-офтальмологічною медико-соціальною комісією (МСЕК) ОСОБА_1 була надана Індивідуальна програма реабілітації інваліда № 1552, якою підтвердила мою потребу в частині забезпечення санаторно-курортним лікуванням.

40. Стаття 29 ЗУ "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" передбачає виплату грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування.

41. Згідно ч. 3. вказаної ст. 29: "Порядок виплати і розміри грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки і компенсації вартості самостійного санаторно- курортного лікування визначаються Кабінетом Міністрів України".

42. Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2007 р. № 150 затверджено Порядок виплати деяким категоріям осіб з інвалідністю грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування.

43. Абзац другий та третій пункту 2 вказаного Порядку передбачає, що виплату грошової компенсації за путівку особам, інвалідність яких пов`язана з нещасним випадком на виробництві, здійснюється Фондом соціального страхування.

44. Абзац перший пункту 4 вказаного Порядку передбачає: "Грошова компенсація за путівку та за самостійне лікування нараховується і виплачується в таких розмірах (округлених до однієї гривні): особам з інвалідністю І та II групи - 75 відсотків, III групи - 50 відсотків розміру середньої вартості санаторно-курортної путівки, що обчислюється з розрахунку 35 відсотків (з округленням до однієї гривні) розміру одного прожиткового мінімуму, щороку встановленого законом на 1 січня відповідного року для осіб, які втратили працездатність".

45. На 1 січня 2020 року прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить 1638 грн. Вартість санаторно-курортної путівки 573 грн. (1638 х 35%). Сума компенсації '430 грн. (573 х 75%).

46. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

47. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

48. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10, п. 52 рішення), а також в рішенні від 19 червня 2012 року у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v.Georgia, заява № 17767/08, п. 72), зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

49. Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п. 74 рішення від 02.03.2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».

50. Припиненням виплати позивачу страхових виплат за минулий період з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

51. З урахуванням вищезазначеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

52. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

53. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

54. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

55. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

56. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

57. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.