Справа № 200/2215/21-а
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 р. Справа№200/2215/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення у період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року у розмірі 80733,79 грн;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії Українинарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року у розмірі 80733,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 04.07.2016 року по 23.05.2017 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (пп НОМЕР_4 ) (по стройовій частині) від 23.05.2017 року № 146 позивача з 23.05.2017 року було виключено із списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення. Під час проходження військової служби в період з 04.07.2016 року по 23.05.2017 року йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що суперечить вимогам законодавства. Посилаючись на протиправність незастосування військовою частиною НОМЕР_2 місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Відповідач подав до суду письмовий відзив, в якому з позовними вимогами не погодився, зазначив, що згідно листів Міністерства соціальної політики України, проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на ці цілі.При цьому, Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 не передбачено механізму нарахування та виплати індексації за попередні періоди. Зазначає, що відповідач за період з лютого 2016 року по лютий 2018 року здійснював нарахування індексації грошового забезпечення позивачу з моменту перевищення величини приросту індексу споживчих цін, окрім листопада та грудня 2016 року, оскільки коштів на виплату індексації військовослужбовцям передбачені не були. Тому, за вказаний період індексація не виплачувалась у зв`язку із відсутністю фінансування для зазначених потреб, що свідчить про відсутність вини відповідача у порушенні встановленого законодавством порядку індексації грошового забезпечення. Відповідач наголошує, що нарахування індексації грошового забезпечення та визначення базового місяця належить виключно до дискреційних повноважень ВЧ 3057. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.27-32).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою України та учасником бойових дій, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_5 від 11.07.2001 року та посвідченням УБД серії НОМЕР_6 від 20.10.2016 року (а.с.7-12).

Згідно витягу з наказу військового командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 214 від 09.10.2018 року сержанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та всіх видів забезпечення (а.с.14).

З розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 убачається, що Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України за період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року було нараховано суму індексації у розмірі 81266,09 грн, з них виплачено 532,30 грн та залишилась невиплаченою сума індексації у розмірі 80733,79 грн. При цьому, базовий місяць для нарахування індексації застосований січень 2008 року (а.с.38).

Індексація грошового забезпечення станом на день подання позову не виплачена.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991№ 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

В силу статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення`від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Частинами першою та п`ятою статті 2 Закону встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

В силу частини першої статті 4 Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Приписами частини другої статті 5 Закону передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно частини шостої статті 5 Закону проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, зокрема, посадового окладу.

Крім того, на момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294 (далі - Постанова № 1294), якою було затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 Постанови № 1294 вона набрала чинності з 01.01.2008.

Тобто, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабміну України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01.03.2018.

Відтак, саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.02.2016 року до 28.02.2018 року.

Відповідачем за період з 01.02.2016 року до 28.02.2018 року було нараховано індексацію грошового забезпечення позивачу в розмірі 80 733, 79 грн, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року. Це не є спірним у даній справі.

Проте нараховані суми залишаються невиплаченими відповідачем.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для виплати нарахованих сум індексації з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Твердження відповідача про те, що проведення індексації грошових доходів здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів є необґрунтованими, оскільки частина шоста статті 5 Закону №1282-XII, на яку посилається відповідач, не обмежує проведення, передбачених чинним законодавством України, виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18 (№К/9901/12055/19), а відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що невиплата відповідачем нарахованих сум індексації є протиправною.

Звертаючись з позовом до суду позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року в сумі 80 733, 79 грн.

Разом з цим, як встановлено судом та не заперечується сторонами, індексація грошового забезпечення в сумі 80 733, 79грн, за вказаний період, нарахована відповідачем, але не виплачена.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині визнання дій Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України протиправними щодо невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року в розмірі 80 733,79 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її

вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного вище, враховуючи приписи статті 77 Кодексу

адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак, його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 263, пп.

15.5 п. 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження: 87525, м. Маріуполь, пр-тНахімова, 186) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року в розмірі 80 733,79 грн.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2016 року по 28.02.2018 року в розмірі 80 733,79 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяті днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2021 року.

Суддя Т.О. Шувалова