Справа № 205/103/21
Суддя: Мовчан Д. В.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

07.04.2021 Єдиний унікальний номер 205/103/21
Єдиний унікальний номер: 205/103/2021
Номер провадження 2а/205/2/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: головний спеціаліст - інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про поновлення строку звернення до суду, визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративного стягнення, закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду з вищеназваним адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 260646418 від 07.04.2020 року до повідомлення серії ІД № 00107979, винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Марченком В.О., відповідно до якої на нього, Позивача, було накладено штраф у розмірі 255 грн. 00 коп. за порушення п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказана постанова є необґрунтованою, при розгляді справ відносно нього суб`єктом владних повноважень не були доведені та з`ясовані певні обставини справи, у зв`язку з чим така постанова підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі відносно позивача - закриттю, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Також позивач звертає увагу суду, що на лобовому склі його автомобіля не було розміщено повідомлення про накладення адміністративного стягнення, а оскаржувану постанову він не отримував, про накладення на нього адміністративного стягнення йому стало відомо виключно із мобільного додатку.

Представником відповідача - Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, надано відзив на позов (а.с. 52-57), в якому просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилаються на те, що факт вчинення правопорушення позивачем є наявним та підтверджується наданими відповідачем доказами, а притягнення Позивача до адміністративної відповідальності відбулось із дотриманням вимог чинного законодавства України. Так, 09.03.2020 року о 14 год. 27 хв. інспектором з паркування було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного засобу Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 в зоні дії знаку «Зупинку заборонено», за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 23, чим порушено вимоги п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху України. Далі інспектором здійснено фото фіксацію правопорушення та розміщено повідомлення серії ІД № 00107979 на лобовому склі транспортного засобу Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 . Після встановлення відповідальної особи 07 квітня 2020 року інспектором негайно було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 260646418 без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка була надіслана позивачу рекомендованим листом з повідомленням. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначив, що оскільки розмір витрат на правничу допомогу набагато перевищує суму штрафу, є сумніви у їх доцільності та співмірності.

Представником позивача надано суду письмові пояснення, у яких, посилаючись на те, що на теперішній час тарифи за паркування у м. Дніпрі на законодавчому та місцевому рівні не встановлені, розмір плати за паркування не визначено, позивача неможливо притягнути до відповідальності за несплату послуг за користування майданчиком для паркування.

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, натомість його представник адвокат Стрижак Є.Ю., письмово просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та вважають їх такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: головний спеціаліст - інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Будь-яких інших заяв із процесуальних питань до суду не надходило.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

За вищевказаних обставин та вимог процесуального законодавства суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

ІV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 07.04.2020 року головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Марченком В.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 260646418 до повідомлення серії ІД № 00107979 (а.с. 26-27). У вказаній постанові зазначено, що 09.03.2020 року о 14 год. 27 хв. позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 по пр. Гагаріна, 23 у м. Дніпрі здійснив зупинку в зоні дії знаку «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У свою чергу Позивач вважає спірну постанову незаконною та протиправною. Таким чином, судом встановлено, що в даному випадку між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу правомірності притягнення Позивача, як водія транспортного засобу, до адміністративної відповідальності, та накладення на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу, що предмет даного спору не пов`язаний із порушенням позивачем порядку оплати за користування майданчиком для паркування, а є похідним від інкримінованого позивачеві адміністративного проступку у вигляді здійснення зупинки транспортного засобу Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, пов`язаного із здійсненням позивачем зупинки транспортного засобу Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за інкримінований йому проступок.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, які виникли між сторонами також урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно із ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Суд вказує, що відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями п.п «в» п. 8.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують та скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з розділом 33 Правил дорожнього руху України, знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку транспортних засобів. Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

З наданого суду відповідачем доказу, а саме: схеми організації дорожнього руху від перехрестя проспекту Гагаріна з вулицею Чернишевського в напрямку вулиці Академіка Чекмарьова у м. Дніпрі вбачається, що знак 3.34 «Зупинку заборонено» встановлено на перехресті проспекту Гагаріна з вулицею Чернишевського в напрямку вулиці Академіка Чекмарьова у м. Дніпрі. На зазначеному проміжку дороги організовано односторонній рух. Суд зазначає, що жодних доказів невідповідності наданої вказаним відповідачем схеми фактичному розташуванню знаків на вказаній ділянці дорожнього руху матеріали справи не містять.

Так само, з наданих відповідачем суду фотознімків вбачається, що транспортний засіб Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 було дійсно зупинено у зазначених в спірній постанові час на вказаній ділянці дороги.

Суд вказує, що з огляду на місце розташування вказаного дорожнього знаку, відповідач не мав об`єктивної можливості зафіксувати одночасно наявність такого дорожнього знаку та автомобілю позивача, однак це підтверджується вказаними фотознімками та схемою організації дорожнього руху у їх сукупності, які суд сприймає як достатні, належні та допустимими доказам, що були досліджені в ході судового розгляду справи.

Таким чином, суд вважає доведеним із боку суб`єкта владних повноважень обставину того, що 09.03.2020 року о 14 год. 27 хв. позивачем було проігноровано вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та зупинено транспортний засіб Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 в зоні дії вищезазначеного заборонного знаку.

Відтак, вимоги норм закону щодо дослідження обставин справи під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Марченком В.О. були дотримані, так як у матеріалах справи містяться належні, допустимі та достатні докази вчинення позивачем правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідачем надано достатньо доказів на доведення провини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, позовні вимоги останнього задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, враховуючи, що відповідачем доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, надано докази правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що позов є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана постанова є обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.

Оскільки в задоволені первісної позовної вимоги щодо визнання незаконної та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення суд відмовляє, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог у вигляді стягнення моральної шкоди. А відтак в задоволені адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Зважаючи, що у задоволенні позову відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачем при поданні адміністративного позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп. (а.с. 1), який з урахуванням того, що у задоволенні адміністративного позову відмовлено, слід віднести за його рахунок, як і витрати, які ним були понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 122, ст.ст. 251, 252, 254, 256, 258, 280, 285, 287, 288, 289 КУпАП, ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 132, 139, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: головний спеціаліст - інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про поновлення строку звернення до суду, визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративного стягнення, закриття провадження по справі відмовити у повному обсязі.

2. Постанову серії РАП № 260646418 від 07.04.2020 року до повідомлення серії ІД № 00107979, винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Марченком В.О. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп., за порушення п.п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

3. Судові витрати по справі у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. В. Мовчан