Справа № 120/2154/20-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2154/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

28 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Сушка О.О. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представника позивача: Костриці В.С.,

представника відповідача: Кирилюк Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області, голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області Гоцуляка Михайла Івановича про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області, голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області Гоцуляка Михайла Івановича, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження районної державної адміністрації Вінницької області від 21.04.2020 року № 10-РК, яким його звільнено з посади першого заступника голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області;

- визнати протиправною бездіяльність Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області, що полягала у ненаданні йому жодної пропозиції щодо вакантної посади (посади державної служби) у державному органі;

- поновити його на посаді першого заступника голови районної державної адміністрації Вінницької області з 21.04.2020 року;

- стягнути з Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2020 року по дату винесення судового рішення;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді першого заступника голови районної державної адміністрації Вінницької області та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць;

- стягнути з Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області на його користь моральну шкоду у сумі 10000,00 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивач вважає, що оскаржуване розпорядження прийнято протиправно, оскільки відповідно до статті 40 та 49-2 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України такому працівникові має бути запропоновано всі наявні вакантні посади в цій установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Натомість, як стверджує позивач, йому протиправно не запропоновано жодної вакантної посади, що, у свою чергу, стало наслідком недотримання процедури його звільнення із займаної посади.

Окрім того, підставою його незаконного звільнення є недотримання відповідачем вимог статті 43 Кодексу законів про працю України в частині неможливості розірвання трудового договору з ініціативи власника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції. Відповідач зазначив, що в Могилів-Подільській районній державній адміністрації на вимогу позивача підготовлено розпорядження "Про впорядкування структури апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації" від 10.12.2019 року № 303, згідно з якою було прийнято рішення окрім інших посад вивести із штатного розпису апарату районної державної адміністрації посаду першого заступника голови районної державної адміністрації, яку займав на той час позивач. Вказане розпорядження підписано позивачем особисто і, як наслідок, вказує на те, що останньому достеменно було відомо про скорочення посади першого заступника голови районної державної адміністрації, яку він займав.

Виконуючи вимоги статті 43 Кодексу законів про працю України щодо розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, був підготовлений лист від 07.02.2020 року за № 420/02-02-13, яким позивач звернувся до голови профспілкового комітету Могилів-Подільської районної державної адміністрації про надання ними згоди на розірвання трудового договору з працівниками апарату Могилів-Подільській районній державній адміністрації. У той же час, на переконання відповідача, позивач діючи умисно під час підписання даного листа не включив у перелік вказаних в листі прізвищ осіб - працівників, які пропонувались на розгляд профспілковою комітету особисто своє прізвище.

Окрім того, відповідач зауважує на тому, що під час виконання процедури звільнення 21.04.2020 року відповідальним працівником апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації запропоновано позивачу отримати особисто повідомлення про наявність вакантних посад, підписане головою Могилів-Подільської державної адміністрації, однак ОСОБА_1 проігнорував дану пропозицію та в присутності двох працівників апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації відмовився отримувати та будь-що підписувати з цього приводу, що було засвідчено відповідним записом та підписами двох осіб на оригіналі цього повідомлення.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 працював на посаді першого заступника голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області починаючи з 24.02.2015 року, що підтверджується відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.03.1984 року.

Відповідно до розпорядження голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації від 23.01.2018 року № 8-рк на ОСОБА_1 , першого заступника голови районної державної адміністрації, з 23.01.2018 року не поширюється дія Закону України "Про державну службу".

04.12.2019 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 27.11.2019 року № 973 та розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації "Деякі питання встановлення граничної чисельності працівників райдержадміністрації" від 20.11.2019 року № 902 на адресу відповідача направлено лист № 01.01-70/7135 про структуру та граничну чисельність апаратів районних державних адміністрацій, який завізований позивачем з наданням вказівки ОСОБА_2 , керівнику апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації, підготувати відповідне розпорядження.

10.12.2019 року в Могилів-Подільській районній державній адміністрації було підготовлено розпорядження "Про впорядкування структури апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації" № 303, відповідно до якого зі структури та штатного розпису виключено, зокрема, посаду першого заступника голови районної державної адміністрації.

Розпорядження містить підпис уповноваженої особи: першого заступника голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації ОСОБА_1 .

Пунктом 7 розпорядження від 10.12.2019 року № 303 зобов`язано сектор з питань персоналу апарату районної державної адміністрації забезпечити у встановленому чинним законодавством порядку ознайомлення працівників апарату із цим розпорядженням та вжити, у зв`язку із змінами в організації праці, скорочення штатної чисельності працівників апарату та зміною істотних умов праці, заходи щодо дотримання прав, що передбаченні чинним трудовим законодавством та гарантій працівників, посади яких підлягають виведенню із штатного розпису апарату районної державної адміністрації.

Листом від 07.02.2020 року № 420/02-02-13 за підписом першого заступника голови районної державної адміністрації ОСОБА_1 , відповідач на виконання вимог статті 43 Кодексу законів про працю України, звернувся до голови профспілкового комітету Могилів-Подільської районної державної адміністрації щодо надання ними згоди на розірвання трудового договору з працівниками апарату районної державної адміністрації.

Відповідно до листа голови профспілкового комітету від 10.02.2020 року першого заступника голови районної державної адміністрації - позивача повідомлено, що дане питання розглядалося на засіданні профспілкового комітету районної державної адміністрації 28.11.2019 року.

Профспілкова організація провела консультації стосовно заходів запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків звільнення.

Розпорядженням Президента України 19.03.2020 року № 198/2020-рп головою Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області призначено ОСОБА_3 (співвідповідача).

10.04.2020 року співвідповідач звернувся до голови обласної державної адміністрації листом № 1118/02-02.13, у якому просив погодити звільнення позивача, у зв`язку зі скороченням штату Могилів-Подільської районної державної адміністрації.

Згідно з листом голови Вінницької обласної державної адміністрації від 21.04.2021 року №01.01-70/2663 обласною державною адміністрацією було погоджено звільнення позивача з посади першого заступника голови районної державної адміністрації на підставі частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

21.04.2020 року позивачу запропоновано отримати особисто повідомлення про наявність вакантних посад, підписане головою Могилів-Подільської районної державної адміністрації, однак в присутності двох працівників апарату районної державної адміністрації позивач відмовився від отримання примірника повідомлення, що було засвідчено відповідним записом та підписами двох осіб на оригіналі такого повідомлення.

Свідок ОСОБА_4 , начальник загального відділу Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області у судовому засіданні в суді першої інстанції надала пояснення щодо подій, які відбулися 21.04.2020 року та вказала, що повідомлення про наявність вакантних посад оголошено та надано позивачу головою Могилів-Подільської районної державної адміністрації, однак позивач відмовився від його підпису.

Допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_5 , яка працювала головним спеціалістом з питань персоналу Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області зазначила, що 21.04.2020 року, під час розмови з позивачем, останній виявив бажання бути звільненим за процедурою скорочення (частина перша статті 40 Кодексу законів про працю України), а не за заявою про припинення своїх повноважень (стаття 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації"). У подальшому, голова районної державної адміністрації дав їй вказівку готувати повідомлення про наявність вакантних посад.

При цьому, свідок також зазначила, що ОСОБА_1 , у її присутності та ОСОБА_4 , вказане повідомлення підписати відмовився. Як наслідок, ОСОБА_5 , як головний спеціаліст з питань персоналу районної державної адміністрації, отримала вказівку готувати розпорядження про звільнення позивача з посади.

У свою чергу, позивач заперечив щодо зазначених свідком обставин та звернув увагу, що розмови про звільнення на підставі частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України між ним та ОСОБА_5 не відбувалось.

Розпорядженням голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації 21.04.2020 року № 10-рк ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації на підставі частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, з яким позивач ознайомився під розпис.

У зв`язку зі звільненням з посади, позивачу припинено доступ до робіт та документів, у тому числі мобілізаційних, зі ступенем секретності "таємно", що підтверджується розпорядженням голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації від 22.04.2020 року № 104.

Відповідно до інформаційної довідки Могилів-Подільської районної державної адміністрації від 12.10.2020 року № 2763/02.02-09 документи з обмеженим доступом, позивачем, як першим заступником голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації, були передані сектору режимно-секретної роботи апарату Вінницької обласної державної адміністрації (акт прийому-передачі документів та справ з режимно-секретної роботи апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації від 21.04.2020 року № 7ДСК).

ОСОБА_6 , викликаний у судове засідання в суд першої інстанції в якості свідка зазначив, що позивач (без зазначення конкретної дати) звернувся до нього з проханням допомогти винести з секретки документи для завантаження у службову машину та подальшої передачі до Вінницької обласної державної адміністрації. Обставини звільнення позивача з посади не відомі.

У судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 повідомила, що в період звільнення позивача перебувала на робочому місці. У період її тимчасової відсутності обов`язки керівника апарату виконує ОСОБА_4 , начальник загального відділу районної державної адміністрації. Окрім того вказала, що повідомлення про наявність вакантних посад складається головним спеціалістом з питань персоналу Могилів-Подільської районної державної адміністрації, яка, у свою чергу, не доповіла їй про події, що відбулися 21.04.2020 року.

При цьому, документи з режимно-секретної роботи апарату районної державної адміністрації двічі (протягом тижня) передавалися на зберігання до обласної державної адміністрації позивачем в супроводі поліцейського.

Допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_7 жодних пояснень щодо обставин звільнення ОСОБА_1 з посади не надала.

Згідно з довідкою сектору режимно-секретної роботи апарату Вінницької обласної державної адміністрації від 11.11.2020 року всі матеріальні носії секретної інформації, які перебували на обліку в районній державній адміністрації, в опечатаній тарі передані на зберігання до установи вищого рівня - Вінницької обласної державної адміністрації 24.04.2020 року (акт № 1 прийому-передачі документів та справ з режимно-секретної роботи апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації від 21.04.2020 року № 7ДСК): передав - колишній перший заступник голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації; прийняла - завідувач сектору режимно-секретної роботи апарату Вінницької обласної державної адміністрації.

Передача документів та справ до Вінницької обласної державної адміністрації 24.04.2020 року підтверджується також наявними у матеріалах даної справи копіями:

- листа районної державної адміністрації від 24.04.2020 року № 1244/02-02.09;

- листа Могилів-Подільського відділу поліції від 08.12.2020 року № 9237/223/01.2020.

Не погоджуючись із правомірністю звільнення, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За приписами частини другої вказаної статті звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року № 9 розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом першим статті 40 Кодексу законів про працю України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Отже, однією з найважливіших гарантій для працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Так, для прийняття законного та обґрунтованого рішення необхідно з`ясувати чи була підстава для звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника голови районної державної адміністрації та чи дотримана процедура звільнення.

Щодо підстав звільнення позивача з посади суд зазначає, що відповідно до розпорядження "Про впорядкування структури апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації" від 10.12.2019 року № 303 із штатного розпису апарату районної державної адміністрації виведено посаду першого заступника голови районної державної адміністрації, що у силу пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України є законною підставою для звільнення позивача.

Таким чином, суд доходить висновку, що за встановлених у справі обставин, підстава для звільнення позивача дійсно існувала, однак для того, щоб звільнення могло вважатися законним, роботодавцю необхідно дотриматися встановленої процедури.

При цьому, недотримання процедурних гарантій при звільненні позивача є самостійною та достатньою підставою для кваліфікації звільнення як незаконного та поновлення особи на посаді.

Стосовно дотримання відповідачем процедури звільнення, суд враховує наступне.

Статтею 49-2 Кодексу законів про працю України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Отже, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які цей працівник може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві, установі, організації протягом усього періоду та існували на день звільнення.

Такої ж позиції дотримується Верховний суд у постановах від 08.05.2019 року у справі №806/1175/17 та від 13.02.2020 року у справі №810/1564/17.

Судом встановлено, що Вінницькою обласною державною адміністрацією на адресу відповідача направлено лист від 04.12.2019 року № 01.01-70/7135 з проханням здійснити заходи щодо затвердження структури апаратів районних державних адміністрацій та до 05.12.2019 року подати на затвердження штатні розписи апаратів районних державних адміністрацій. Даний лист завізований позивачем 04.12.2020 року з наданням вказівки керівнику апарату районної державної адміністрації підготувати відповідне розпорядження.

10.12.2019 року в Могилів-Подільській районній державній адміністрації було підготовлено розпорядження "Про впорядкування структури апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації" № 303, відповідно до якого зі структури та штатного розпису виключено, зокрема, посаду першого заступника голови районної державної адміністрації.

Відповідно до пункту 7 вказаного розпорядження сектор з питань персоналу апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації зобов`язано забезпечити у встановленому чинним законодавством порядку ознайомлення працівників апарату із цим розпорядженням та вжити, у зв`язку із змінами в організації праці, скорочення штатної чисельності працівників апарату та зміною істотних умов праці, заходи щодо дотримання прав, що передбаченні чинним трудовим законодавством та гарантій працівників, посади яких підлягають виведенню із штатного розпису апарату районної державної адміністрації.

Розпорядження від 10.12.2019 року № 303 містить власноручний підпис позивача, що вказує на обізнаність останнього про скорочення посади першого заступника голови районної державної адміністрації, яку він займав.

Частиною другою статті 49-4 Кодексу законів про працю України встановлено, що ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

За правилами частини 1 статті 43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності (частина 3 цієї статті).

У відповідності до частини 7 статті 43 Кодексу законів про працю України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

З аналізу статті 43, частини другої статті 49-4 Кодексу законів про працю України вбачається персоналізований характер погодження або відмови у наданні згоди профспілкової організації на розірвання трудового договору, виключаючи його знеособленість.

Тобто, з викладеного слідує, що міра свідомої та необхідної поведінки уповноваженої особи (власника) характеризується чітким алгоритмом дій, яких остання повинна дотримуватись у випадку ліквідації, реорганізації підприємства, зміни форм власності або часткового зупинення виробництва, що тягне за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, та, зокрема, полягає у проведенні консультацій з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Надана професійним спілкам інформація має включати інформацію про причини наступних звільнень, кожного працівника, якого це може стосуватися, та про строки проведення звільнення.

Такий підхід до правосвідомості осіб, які є сторонами у справі, окреслений у частині другій статті 44 КАС України, згідно з якою учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Листом від 07.02.2020 року № 420/02-02-13 за підписом першого заступника голови районної державної адміністрації Григоренка Сергія Владиславовича, відповідач на виконання вимог статті 43 Кодексу законів про працю України, звернувся до голови профспілкового комітету Могилів-Подільської районної державної адміністрації щодо надання ними згоди на розірвання трудового договору (звільнення) наступних працівників апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації:

- ОСОБА_8 , головного спеціаліста відділу організаційної роботи;

- Луцик Таїсії Миколаївни, головного спеціаліста відділу організаційної роботи ;

- Максимової Любов Василівни, секретаря керівника апарату ;

- Мороз Лариси Вікторівни, головного спеціаліста з питань внутрішнього аудиту ;

- ОСОБА_9 , провідного спеціаліста Відділу ведення державного реєстру виборців;

- ОСОБА_10 , прибиральниці службових приміщень;

- ОСОБА_11 , прибиральниці службових приміщень.

Відповідно до листа голови профспілкового комітету від 10.02.2020 року ОСОБА_1 повідомлено, що дане питання розглянуто на засіданні профспілкового комітету районної державної адміністрації 28.11.2019 року. Профспілкова організація провела консультації стосовно заходів запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків звільнення.

Вказані обставини підтверджуються також наявними у матеріалах справи копіями:

- протоколу № 11 засідання профспілкового комітету районної державної адміністрації від 28.11.2019 року, на якому вирішеного погодити графік проведення консультацій;

- листа голови профспілкового комітету від 28.11.2019 року;

- графіку проведення консультацій стосовно заходів запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків звільнення, погодженого першим заступником голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації ОСОБА_1 .

Однак, суд звертає увагу, що позивач під час підписання та направлення даного листа не включив у перелік вказаних працівників районної державної адміністрації, які пропонувались на розгляд профспілкового комітету, особисто своє прізвище, хоча як наголошувалось вище йому достеменно було відомо про скорочення посади першого заступника голови комітету Могилів-Подільської районної державної адміністрації, яку він займав на той час.

У ході розгляду справи, даний факт не знайшов логічного та послідовного обґрунтування зі сторони позивача та його представника.

Надаючи оцінку процедурі звільнення позивача з посади, суд також звертає увагу на те, що однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Так, розпорядженням Президента України 19.03.2020 року № 198/2020-рп ОСОБА_3 призначено головою Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області.

У зв`язку зі скороченням посади першого заступника голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації, співвідповідач звернувся листом від 10.04.2020 року № 1118/02-02.13 до голови Вінницької обласної державної адміністрації про погодження звільнення ОСОБА_1 на підставі статті 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" та статті 40 Кодексу законів про працю України.

Згідно з листом голови Вінницької обласної державної адміністрації від 21.04.2021 року № 01.01-70/2663 звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника голови районної державної адміністрації погоджено на підставі частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

21.04.2020 року позивачу запропоновано отримати повідомлення про наявність вакантних посад, підписане головою Могилів-Подільської районної державної адміністрації, однак в присутності двох працівників апарату районної державної адміністрації позивач відмовився від отримання примірника повідомлення, що було засвідчено відповідним записом та підписами двох осіб на оригіналі такого повідомлення.

Допитані у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт відмови позивача від отримання вказаного повідомлення.

Відповідно до повідомлення про наявність вакантних посад позивачу запропонована:

- посада заступника голови районної державної адміністрації;

- посада головного спеціаліста з мобілізаційної та режимно-секретної роботи.

Розпорядженням голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації 21.04.2020 року № 10-рк ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації на підставі частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, з яким позивач ознайомився під розпис.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав вважати процедуру звільнення позивача з займаної посади на підставі частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України порушеною.

Доводи позивача про те, що ним 24.04.2020 року всі матеріальні носії секретної інформації, які перебували на обліку в районній державній адміністрації, в опечатаній тарі передані на зберігання до установи вищого рівня - обласної державної адміністрації не спростовують висновків суду та не є самостійною підставою для скасування оскаржуваного розпорядження.

У той же час, позивач, посилаючись на виконання службових обов`язків у період з моменту його звільнення до 24.04.2020 року, вважає надане відповідачем повідомлення фальсифікованим та таким, що містить недостовірні дані.

Перевіривши вказані вище доводи, надавши належну оцінку конкретним обставинам справи, зокрема можливому факту підроблення доказів у даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статтей 73, 75 КАС України належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При цьому, у силу вимог статті 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на те, що за завідомо неправдиве показання свідка, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів у статті 384 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність, належним засобом доказування існування викладених позивачем обставин слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.

Проте, належного підтвердження доводів в частині підроблення спірного повідомлення та фальсифікації (підроблення) Могилів-Подільською районною державною адміністрацією доказів у даній справі позивач до суду не надав. Результатів здійснення кримінальних проваджень за цим фактом матеріали справи не містять.

А відтак, одне лише посилання, без підтвердження належними доказами, на фальсифікацію (підроблення) відповідачем доказів у даній справі не може бути підставою для скасування розпорядження Могилів-Подільської районної державної адміністрації від 21.04.2020 року № 10-РК, оскільки не є достатнім для сумнівів у законності спірного рішення відповідача.

Окрім того, аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи, суд звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах міститься додаткова підстава для звільнення працівника, пов`язана з його статусом, та якої не містять положення Кодексу законів про працю України. Ця підстава законом пов`язується не з волевиявленням працівника чи голови районної державної адміністрації, а з фактом призначення нового керівника районної державної адміністрації.

За приписами статті 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" (у редакції станом на момент звільнення позивача з посади) для перших заступників та заступників голови районної державної адміністрації передбачено обов`язок заявити про складення повноважень перед новопризначеним головою (у день його призначення).

Як уже зазначалося судом, розпорядженням Президента України 19.03.2020 року №198/2020-рп ОСОБА_3 призначено головою Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області.

У свою чергу, пунктом 3 частини 1 статті 39 та частини 3 статті 10 цього Закону визначено, що юридичним наслідком призначення нового голови районної державної адміністрації є право останнього звільнити перших заступників та заступників голови районної державної адміністрації із займаних посад внаслідок автоматичного припинення їх повноважень, про що вони заявляють новому голові адміністрації.

Отже, звільненню новопризначеним головою районної державної адміністрації своїх заступників на підставі частини 3 статті 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" не може передувати дотримання певного додаткового порядку припинення їх повноважень, окрім самого факту припинення цих повноважень в силу закону.

Викладене додатково свідчить про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Надаючи оцінку позовним вимогам в частині поновлення позивача на посаді, стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди, суд зважає на те, що такі вимоги є похідними та залежать від задоволення основної вимоги, а тому у їх задоволенні також належить відмовити.

Окрім того, твердження позивача щодо порушення його прав та інтересів також мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та суб`єктивній думці останнього.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 квітня 2021 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Сушко О.О. Гонтарук В. М.