Справа № 520/1049/21
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 р. № 520/1049/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Рубіної Я.О.,

представника позивача - Загребельного Р.В.,

представника відповідача - Зеленохатова І.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 520/1049/21 за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сівелір-Агро" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення - рішення -

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Сівелір-Агро" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо викладення в акті перевірки від 21.12.2020 № 6726/20-40-07-19-09/36797139 висновків про порушення СТОВ "Сівелір-Агро" пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.176.2.а п. 176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу України по взаємовідносинам з ТОВ "Сігма Солюшн";

- скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0000/251/0719 від 15.01.2021 з податку на додану вартість в загальному розмірі 520487,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії податкового органу щодо викладення в акті перевірки від 21.12.2020 № 6726/20-40-07-19-09/36797139 висновків про порушення СТОВ "Сівелір-Агро" вимог Податкового кодексу України по взаємовідносинам з ТОВ "Сігма Солюшн" є протиправними, а винесене на підставі вказаних висновків податкове повідомлення - рішення № 0000/251/0719 від 15.01.2021 підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання прибув, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував, надавши відзив на адміністративний позов, та зазначив, що при проведенні перевірки позивача податковий орган діяв у межах та у спосіб, встановлені чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже і винесене податкове повідомлення-рішення є законним. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

21.12.2020 Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сівелір-Агро", за результатами проведення якої складено акт № 6726/20-40-07-19-09/36797139, в якому зафіксовані наступні порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства:

- п. 198.1, п. 198.3. п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), що призвело до заниження суми сплати ПДВ (р.18.1 декларації з ПДВ) в сумі 341658,00 грн, у т.ч. за серпень 2019 року;

- п. 176.2 (б) ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755 та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за № 111/26556 - встановлено, що податкові розрахунки сум доходу, нарахованого ( сплаченого ) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку за ф. 1 - ДФ за 2-4 квартали 2017 року, 1-4 квартали 2018 року, 1-4 квартали 2019 року, 1-3 квартали 2020 року надані з недостовірними відомостями, а саме, невірно відображений податковий номер фізичних осіб, за 4 квартал 2017 року, 1,3,4 квартали 2018 року, 3,4 квартали 2019 року, 2 квартал 2020 року, не відображена сума поворотної фінансової допомоги з ознакою доходу "153" "Основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку (підпункт 165.1.31п. 165.1 ст. 165 Кодексу)" за 2-4 квартали 2017 року, за 1-4 квартали 2018 року, 1-4 квартали 2019 року, 1-3 квартали 2020 року. Підприємство повідомлено про необхідність надання уточнених податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за вищевказані періоди. Відповідно п.52.1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України за порушення податкового законодавства вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, штрафні санкції не застосовуються.

- пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, пп. 176.2.а п. 176.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України встановлено не перерахування СТОВ "Сівелір-Агро", в установлений законодавством термін, податок з доходів фізичних осіб утриманого із нарахованих та виплачених доходів за оренду земельних паїв по строку 29.12.2017 року в сумі 11312,21 грн, фактично сплачено 03.01.2018. Згідно до ст. 129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI підлягає нарахування пеня за несвоєчасне перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб.

- пункту 1 частини 2 статті 6, абзац 1 частини 1 статті 7 та частина 5 статті 8 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - занижено єдиного внеску у загальній сумі 2388,55 грн в тому числі: за червень 2017 року в сумі 109,13 грн, за січень 2018 року в сумі 542,27 грн, за лютий 2018 року в сумі 287,53 грн, за березень 2018 року в сумі 972,32 грн, за квітень 2018 року в сумі 87,77 грн, за лютий 2019 року в сумі 2,45 грн, за лютий 2020 року в сумі 387,08 грн;

- ч.2 ст.6 розділу III ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, що призвело до нарахування єдиного внеску за результатами перевірки.

На підставі вказано акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення рішення № 0000/251/0719 від 15.01.2021 з податку на додану вартість в загальному розмірі 520487,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.

Судом встановлено, що 31.07.2019 між СТОВ "Сівелір-Агро" та ТОВ "Сігма Солюшн" укладено договір № 2019/31-07-3 про поставку товару.

Будівельні матеріали зберігалися ТОВ "Сігма Солюшн" в складському приміщенні в будівлі П-2 (приміщення 7) площею 537,7 кв.м., розташованому за адресою: м. Харків, вул. Нетіченська, 25-А. яке належить ТОВ "Пріма-Сейл".

01.08.2019 між СТОВ "Сівелір-Агро" та ТОВ "Пріма-Сейл" укладено договір оренди нежитлових приміщень № 86 нежитлового приміщення площею 537,7 кв.м. в будівлі П-2 (приміщення 7) за адресою: вул. Нетіченська 25-А.

Всі будівельні матеріали ТОВ"Сігма Солюшн", відповідно укладеного між СТОВ "Сівелір-Агро" та ТОВ"Сігма Солюшн" 01.08.2019 договору відповідального зберігання, за актом № 1 від 01.08.2019 передані на відповідальне зберігання СТОВ "Сівелір-Агро".

Відповідно умов договору № 2019/31-07-3 від 31.07.2019 про поставку товару ТОВ "Сігма Солюшн" виписані наступні видаткові накладні: № 360/0908-4 від 09.08.2019 на загальну суму 193602,66 грн, вт.ч. ПДВ 32267,11 грн; №360/0908-5 від 09.08.2019 на загальну суму 183102,00 грн, вт.ч. ПДВ 30517,00 грн; № 360/0908-6 на загальну суму 188331,40 грн, вт.ч. ПДВ 31388,57 грн; № 360/0908-7 на загальну суму 191850,24 грн, вт.ч. ПДВ 31975,04 грн; № 360/0908-8 від 09.08.2019 на загальну суму 199129,32 грн, вт.ч. ПДВ 33188,22 грн; № 360/0908-9 від 09.08.2019 на загальну суму 188407,48 грн, вт.ч. ПДВ 31401,25 грн; № 360/1008-2 від 10.08.2019 на загальну суму 190635,84 грн, вт.ч. ПДВ 31772,64 грн; № 360/1008-3 від 10.08.2019 на загальну суму 187925,18 грн, вт.ч. ПДВ 31320,86 грн; № 360/1008-4 від 10.08.2019 на загальну суму 182714,36 грн, в т.ч. ПДВ 30452,39 грн; № 360/1008-5 від 10.08.2019 на загальну суму 181846,75 грн, в т.ч. ПДВ 30307,72 грн, № 360/1008-6 від 10.08.2019 на загальну суму 162404,88 грн, в т.ч. ПДВ 27067,48 грн.

Залишки будівельних матеріалів були повернуті ТОВ "Сігма Солюшн" за актом повернення майна з відповідального зберігання 10.08.2019.

На підставі рахунку - фактури № SGS-00000011 від 09.08.2019 СТОВ "Сівелір-Агро" оплачено вартість придбаних у ТОВ "Сігма Солюшн" будівельних матеріалів за платіжними дорученнями № 149 від 21.08.2019 в сумі 1500000,00 грн, вт.ч. ПДВ 250000,00 грн та № 150 в сумі 549949,69 грн, в.т.ч. ПДВ 91658,28 грн.

Щодо посилань відповідача інформацію стосовно контрагента позивача, яка міститься в податковій інформації Головного управління ДПС у Харківській області, а саме: відсутності ТОВ "Сігма Солюшн" за юридичною адресою; не можливості підтвердження виконання операцій з придбання та реалізації товарів трудовим ресурсом; відсутності будь- якої інформації про зберігання товарів; відсутності інформації про транспортування; відсутності інформації про власні або орендовані основні фонди, що необхідні для здійснення фінансово - господарської діяльності підприємства; наявності негативної інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо контрагентів - постачальників", суд зазначає наступне.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Суд зазначає, що право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Також, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 по справі № 340/422/19 зазначив, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Стосовно посилань податкового органу в акті перевірці на відкрите кримінальне провадження № 0000311 від 24.03.2020 за ознаками кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 212 КК України, в якому міститься негативна інформація про ТОВ "Сігма Солюшн", суд зазначає наступне.

Належними та допустимими в розумінні статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальному провадженню, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Суд зазначає, що за статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг); б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності)); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України (в редакції згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

За правилами п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та його контрагентом виконано кожною стороною цих договорів, що підтверджується первинними документами.

Оцінивши зазначені правочини за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що спірні правочини укладені між правоздатними та дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечать закону, предметом спірних правочинів не є речі, що обмежені в цивільному обороті.

Отже, дані первинні документи визнаються судом належним та допустимим доказом наявності між позивачем та контрагентом позивача факту вчинення правочинів в розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України. Суд також зазначає, що згідно ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Доказів наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за поставлений товар (що могло б мати місце у разі пов`язаності цих осіб), в матеріалах справи не міститься. За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов`язань такого платника.

Щодо посилань представника податкового органу на те, що сплата за придбані товари здійснювалась на неіснуючі в той час рахунки, а отже, платіжні доручення № 149 від 21.08.2019 та № 150 від 22.08.2019 не можуть визнані такими, що підтверджують факт оплати, суд зазначає наступне.

З наданого до суду витягу з АІС "Податковий блок" вбачається, що р/р 2497 закритий (змінений на ІBAN). Тобто, вказане свідчить про зміну рахунку, а не його закриття. Крім того, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується списання вказаних коштів за придбані товари.

Отже, викладені обставини підтверджують належну оплату товару та визнаються судом належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентом позивача господарських операцій.

Оглянуті судом первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, зазначені документи призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, під час судового розгляду справи відповідачем не доведено обґрунтованості та правомірності викладених в акті перевірки № 6726/20-40-07-19-09/36797139 висновків, а відтак, і законності винесеного спірного податкового повідомлення - рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0000/251/0719 від 15.01.2021 є протиправним, а тому, підлягає скасуванню.

Поряд з цим, щодо визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Харківській області щодо викладення в акті перевірки від 21.12.2020 № 6726/20-40-07-19-09/36797139 висновків про порушення СТОВ "Сівелір-Агро" пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.176.2.а п. 176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу України по взаємовідносинам з ТОВ "Сігма Солюшн", суд вказує наступне.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Положеннями п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Таким чином, у разі встановлення під час перевірки порушень, податковий орган наділений повноваженнями складати акт, а у разі не погодження з його висновками - платник податків не позбавлений права на його оскарження, шляхом подачі відповідних заперечень. При цьому, суд зауважує, що акт перевірки не несе жодних юридичних наслідків для платника податків, оскільки саме рішення, яке складене на підставі його висновків породжує такі наслідки.

Отже, суд відмовляє в задоволенні вказаної частини позовних вимог та вважає, що в даному випадку належним способом захисту прав позивача буде саме скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0000/251/0719 від 15.01.2021.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, позовні вимоги сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сівелір-Агро" підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сівелір-Агро" (місцезнаходження: пров. Б. Хмельницького, буд. 15, смт. Золочів, Харківська область, 62203, ідентифікаційний код - 36797139) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (місцезнаходження: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ідентифікаційний код - 43983495) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0000/251/0719 від 15.01.2021 з податку на додану вартість в загальному розмірі 512487 (п`ятсот дванадцять тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 00 коп.

Стягнути на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сівелір-Агро" (ідентифікаційний код - 36797139) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (ідентифікаційний код - 43983495) судовий збір у розмірі 7687 (сім тисяч шістсот вісімдесят сім) грн 30 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30 квітня 2021 року.

Суддя А.С. Мороко