Справа № 580/708/21
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року справа № 580/708/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Червонослобідської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Червонослобідської сільської ради (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви вх. №14/02-20/020 від 05.01.2021 позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 12 га для ведення садівництва;

- зобов`язати відповідача на найближчому засіданні розглянути заяву позивача вх. №14/02-20/020 від 05.01.2021 позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 12 га для ведення садівництва та прийняти вмотивоване рішення, а у разі відмови в задоволенні цієї заяви ухвалити вмотивоване рішення з належним обгрунтуванням причин такої відмови.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 05.01.2021 звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 12 га для ведення садівництва. Листом від 20.02.2021 №179/08-17 відповідач повідомив позивача про те, що його заява розглянута на 4 сесії 8 скликання Червонослобідської сільської ради та в результаті голосування рішення не прийнято. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за його заявою протиправною та такою, що суперечить вимогам Земельного кодексу України.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, надав до суду 24.03.2021 відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що заява позивача від 05.01.2021 розглянута на Постійній комісії з питань земельних відносин, архітектури, містобудування, реклами та комунальної власності Червонослобідської сільської ради та за результатами розгляду підготовлено проект рішення «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою гр. ОСОБА_1 , с. Червона Слобода». Однак, на черговій четвертій сесії восьмого скликання Червонослобідської сільської ради за результатами розгляду заяви позивача рішення не прийнято, оскільки не набрало більшості голосів. Зазначає, що прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 12 га для ведення садівництва є дискреційними повноваженнями сільської ради. Відповідач вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки відмова у ненаданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не перешкоджає розробці проекту землеустрою. З вказаних підстав просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

12.04.2021 до суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що позивач 05.01.2021 звернувся до Червонослобідської сільської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власніть (безоплатно) земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва.

Сесією Червонослобідської сільської ради 15.01.2021 з питання «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою гр. ОСОБА_1 с. Червона Слобода» №150, за підсумками голосування рішення прийнято не було, оскільки не набрало більшості голосів.

Листом від 20.02.2021 №179/08-17 відповідач повідомив позивача про те, що його заява розглянута на 4 сесії 8 скликання Червонослобідської сільської ради. В результаті голосування рішення не прийнято.

Вважаючи, що заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не розглянута в порядку статті 118 Земельного кодексу України, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 1 статті 22 Земельного кодексу України № 2768-III від 25.10.1991 (далі ЗК України) передбачано, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно з пунктом «а» частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частиною 1 ст. 123 ЗК України встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частинами 7, 9, 10 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

В свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення суб`єкта владних повноважень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 12 га для ведення садівництва. Вказана заява надійшла до відповідача 05.01.2021 за вх. №14/02-20/020.

Вказана заява розглянута на пленарному засіданні четвертої сесії восьмого скликання Червонослобідської сільської ради 15.01.2021. В результаті голосування рішення не прийнято.

Листом від 20.02.2021 №179/08-17 відповідач повідомив позивача про те, що його заява розглянута на 4 сесії 8 скликання Червонослобідської сільської ради, в результаті голосування рішення не прийнято.

Отже, наданий відповідачем лист не може сприйматися судом як належна відмова у наданні такого дозволу, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.01.2020 у справі №820/4433/17, від 25.09.2019 у справі № 815/6094/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, дії відповідача щодо неприйняття рішення за заявою позивача від 05.01.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки площею 0, 12 га для введення садівництва є протиправними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, виходячи за межі позовних вимог, з системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача на найближчому засіданні розглянути заяву позивача від 05.01.2021 вх. №14/02-20/020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 12 га для ведення садівництва та прийняти рішення у відповідності до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частин 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені витрати на правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу.

Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач надав договір про надання правової допомоги №ФО-31/07/20 від 31.07.2020, акт приймання-передачі наданих послуг від 07.04.2021 №9, квитанцію від 07.04.2021 №ПН1977054 про сплату за надання правничої допомоги коштів у сумі 5 000 грн.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг 07.04.2021 №9 адвокатським об`єднанням АСТРІМ надано правову допомогу, а саме надання усної консультації з вивченням документів 1000 грн, складення адміністративного позову 3 000 грн. Та заяви про розподіл судових витрат у справі №580/708/21.

16.04.2021 від відповідача надійшло клопотання, в якому просиввідмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. В обгрунтування клопотання зазначив, що категорія склад є типовою та з усталеною судовою практикою вирішення спорів, а тому адміністративна справа №580/708/21 є справою незначної складності. Вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 5 000 грн є неспівмірними і із ціною позову та значенням справи для сторони.

Витрати на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Справа, що розглядається, відноситься до справ незначної складності, на підтвердження обставин щодо предмету доказування позивачем було надано незначну кількість письмових доказів, правова позиція щодо спірних правовідносин викладена у постановах Верховного Суду від 09.01.2020 у справі №820/4433/17, від 25.09.2019 у справі № 815/6094/17.

Отже, заявляючи про вартість послуг з підготовки та подання позовної заяви у сумі 5 000 грн. позивачем порушено принцип співмірності витрат на правничу допомогу за підготовку та направлення до Черкаського окружного адміністративного суду позовної заяви з об`ємом наданих послуг.

З урахуванням викладеного та підтверджених доказами понесених витрат, суд дійшов висновку, що 1 500 грн., є справедливим, розумним, пропорційним та обґрунтованим розміром відшкодування витрат на правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 908 грн 00 коп. за подання адміністативного позову до суду.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 908, 00 та витрати на правничу допомогу у сумі 1 500 грн. підлягають стягненню з бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 72, 76-79, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Червонослобідської сільської ради щодо не розгляду заяви вх.№14/02-20/020 від 05.01.2021 ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 12 га для ведення садівництва.

Зобов`язати Червонослобідську сільську раду (вул. Соборна, 2/1, с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область, 19604, ) на найближчому засіданні розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) вх. №14/02-20/020 від 05.01.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 12 га для ведення садівництва у відповідності до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Червонослобідської сільської ради (вул. Соборна, 2/1, с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область, 19604, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок та витрати на правничу допомогу у сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький