Справа № 640/31877/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 в особі Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» до Міністерства юстиції України, в якій позивачі просили:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 2613/5 від 31 липня 2020 року;

- визнати протиправним реалізацію висновків Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 10 червня 2020 року шляхом 31 липня 2020 року наказного скасування реєстрації за результатами розгляду скарги Одеської міської ради від 30 травня 2019 року № 99-с, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 червня 2019 року за № 19921-33-19, зобов`язати відповідача безкоштовно відновити становище (реєстрацію) яке існувало до наказу № 2613/5 від 31 липня 2020 року;

- стягнути з Міністерства юстиції України відшкодування моральної шкоди у розмірі 708000,00 Євро по курсу НБУ на час винесення рішення;

- стягнути з Міністерства юстиції України матеріальну шкоду у розмірі 14000,00 грн за експертизу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2020 позовну заяву повернуто без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2021 апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» задоволено, хвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2020 скасовано, справу направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2021 у відкритті провадження у справі відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду про відмову у відкритті провадження у справі, Обслуговуючий кооператив «Вимпел-Південь» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.04.2021.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з наступного:

- під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин;

- виникнення спірних правовідносин у даній адміністративній справі зумовлено незгодою позивача з наказом Міністерства юстиції України № 2613/5 від 31 липня 2020 року «Про задоволення скарги». Більш того, зі змісту висновку Комісії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 10 червня 2020 року вбачається, що оскаржуваний наказ стосується скасування державної реєстрації права власності на машиномісця та приміщення, розташовані за адресою: місто Одеса, Фонтанська дорога, будинок 146/3 за Обслуговуючим кооперативом «Вимпел-Південь»;

- обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачем протиправно скасовано державну реєстрацію права власності на вказані у висновку Комісії машиномісця та приміщення, що, на переконання позивача, порушує його права, як власника. Тобто, позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача;

- враховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття особами права власності на спірне майно і можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги:

- апелянт зазначає, що відповідач не мав законних підстав приймати до розгляду скаргу, прийняв із порушенням строку на розгляд, не повідомивши про розгляд, висновки не відповідають документам на які здійснено посилання. Апелянт наголошує на тому, що розгляд скарги, на підставі якої було прийнято оскаржуваний наказ, відбувся із чисельними порушеннями визначеної законодавством процедури;

- позовні вимоги у даній справі ґрунтуються на протиправності дій (бездіяльності) відповідача, саме як суб`єкта владних повноважень, наділеного Законом № 1952-ІV владними управлінськими функціями приймати рішення;

- апелянт переконаний, що спір про право у даній справі відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські дії та рішення відповідача.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції, передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Важливо зазначити, що критеріями розмежування юрисдикції спору, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Нормами ч. 1 ст. 5 КАС України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. (п. 1)

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень, не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2020 № 2613/5, яким було скасовано 112 реєстрацій прав власності на машиномісця та 1 будинок, тобто, позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушених саме майнових прав позивача.

Посилання апелянта на той факт, що позивачем наказ Міністерства юстиції України оскаржується на підставі процедурних порушень при прийнятті спірного рішення та розгляду скарги Колегією Міністерства юстиції України, колегія суддів бере до уваги, проте зазначає, що даний факт не змінює характер спірних відносин, що підлягають захисту. У справі, що розглядається, позовні вимоги спрямовані на захист порушеного права власності, внаслідок розгляду скарги та прийняття наказу, відповідно до яких, скасовано 112 реєстрацій прав власності.

Окремо, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такий критерій визначення юрисдикції спору, як наявність процедурних порушень, не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою. Крім того, розгляд спору, суть якого полягає у оскарженні скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за скаргою іншої особи, в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами.

Під час розгляду спору в суді першої інстанції, було досліджено, що зі змісту висновку Комісії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 10 червня 2020 року вбачається, що оскаржуваний наказ стосується скасування державної реєстрації права власності на машиномісця та приміщення за Обслуговуючим кооперативом «Вимпел-Південь». Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідачем протиправно скасовано державну реєстрацію права власності на вказані у висновку Комісії машиномісця та приміщення, що, на переконання позивача, порушує його права, як власника.

Наведене дає підстави стверджувати, що кінцевий результат від оскаржуваних позивачем дій та рішення відповідача створює наслідки у вигляді скасування реєстрації права власності, тобто, вже породжує приватноправові відносини, при розгляді спору по яким (за встановленою юрисдикцією) також має надаватись оцінка і процедурним аспектам при прийнятті/розгляді скарги та прийнятті кінцевого рішення - наказу.

Таким чином, оскільки позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття особами права власності на спірне майно і можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що даний спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, адже правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими (в цьому випадку є спір про право цивільне).

Тож, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав підстави для прийняття оскаржуваної ухвали про відмову у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали про відмову у відкритті провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, в її задоволенні необхідно відмовити, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко