Справа № 160/4674/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2021 року Справа № 160/4674/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 02.03.2021 року №64260371, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
В обґрунтування поданого позову Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначило, що 17.03.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано постанову про накладення штрафу від 02.03.2021 року № 64260371, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Биковим А.В. у виконавчому провадженні №64260371 . Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вважає постанову про накладення штрафу від 02.03.2021 року № 64260371 протиправною, необґрунтованою, прийнятою без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав. Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП №64260371 від 26.01.2021 року, на підставі виконавчого листа №216/5385/16-а від 06.01.2021 року, виданого Центральним-Міським районним судом м. Кривого Рогу відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання постанови Центрального-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27.02.2017 року про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року з пенсії відповідно до Закону України Про прокуратуру на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Постанова Центрального-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27.02.2017 по справі № 216/5385/16-а, скасована постановою Дніпропетровського апеляційного Адміністративного суду від 17.05.2017. Враховуючи вищезазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу про визнання виконавчого листа № 216/5385/16-а від 06.01.2021 таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2021р. позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк, протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
На виконання ухвали суду позивач виправив вказані недоліки, згідно клопотання від 16.04.2021р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .
28 квітня 2021 року від відповідача на адресу суду надійшли документа та пояснення, в яких останній зазначив, що Постановою від 02.03.2021 на боржника накладено штраф у розмірі 5100 три. з наданням повторного 10-го строку для виконання. Копія постанови про накладення штрафу із супровідним листом № 02.1-33/5188 від 02.03.2021 направлена на адреси сторін виконавчого провадження поштовим зв`язком. Та лише 01.04.2021 року зі спливу тривалого часу до відділу надійшов інформаційний лист щодо виконання рішення. Виходячи з вищевикладеного на день винесення штрафу вбачається не виконання рішення суду.
28 квітня 2021 року від третьої особи на адресу суду шляхом електронного зв`язку надійшли пояснення, в яких зазначено, що в своєму позові позивач посилається на рішення суду апеляційної інстанції від 17 травня 2017 року, яким скасована постанова Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2017 року у справі №216/5385/16-а (2-а/216/136/16) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, якою позовні вимоги задоволені частково. Однак позивач не зазначає, шо за наслідками поданої апеляції 24 вересня 2020 року Третім апеляційним адміністративним судом була винесена постанова, якою вирішено: апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково: постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року скасувати в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди; у задоволенні позову в цій частині відмовити. Таким чином, суд апеляційної інстанції .залишив без змін постанову суду першої інстанції, якою задоволені позовні вимоги щодо визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії. Отже, постанова Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2017 року у справі №216/5385/16-а (2-а/216/136/16) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 24 вересня 2020 року набрала законної сили в частині визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії. Твердження позивача про те, що рішення суду виконано добровільно, не відповідає дійсності. Не може бути визнаною як поважна причина невиконання рішення суду і та обставина, що позивач подав заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. При цьому зауважую, що вказана заява подана 11 березня 2021 року, тобто після винесення оскаржуваної постанови.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановою від 27 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди задовольнив частково:
визнав протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яка полягає в непереведені з 01 січня 2016 року ОСОБА_1 з пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
визнав за ОСОБА_1 право на отримання з 01 січня 2016 року пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
стягнув з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію за період з січня 2016 року по липень 2016 року включно в сумі 64 146 грн. 67 коп.;
стягнув з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію за період з серпня 2016 року по січень 2017 року включно в сумі 64 440 грн. із розрахунку по 10 740 грн. щомісячно;
зобов`язав ГУ ПФУ в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року з пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» шляхом припинення з 01 січня 2016 року виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та виплатою з 01 січня 2016 року ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначивши розмір пенсії ОСОБА_1 за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: з 01 січня 2016 року по серпень 2016 року в розмірі 9 163 грн. 81 коп., а з серпня 2016 року в розмірі 10 740 грн. 00 коп. щомісячно до настання підстав для припинення виплати пенсії або для зміни розміру пенсії.
Допустив до негайного виконання постанову суду в межах стягнення пенсії за один місяць в сумі 10 740 грн. 00 коп.
Стягнув з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року скасовано постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року та прийнято нову про відмову у задоволенні позову.
Постановою Верховного Суду від 09 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року залишено без змін.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Центрального-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року в частині стягнення з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь позивача 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди - скасував. У задоволенні позову в цій частині відмовив.
Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року, Верховного Суду від 07 липня 2020 року та Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.
Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 26.01.2021 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 64260371 на підставі виконавчого листа №216/5385/16-а, та встановлено боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Биковим А.В. 02.03.2021 року винесено постанову про накладання штрафу, якою за невиконання без поважних причин рішення суду накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штраф у розмірі 5100 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області звернулось із позовною заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 3 Закону України №1404-VIII визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 5 вказаної статті зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Згідно з ч.6 ст.26 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.63 Закону України №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону України №1404-VІІІ передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.
Відповідно до цієї норми, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
За аналізом наведених норм, накладення штрафу за невиконання та повторне невиконання судового рішення можливо лише у випадку, якщо таке невиконання відповідно до положень ч. 2 ст. 75 та ч. 1 та 2 ст. 89 Закону України №1404-VІІІ мало місце без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.
В своїх поясненнях третя особа зазначає, що за наслідками поданої апеляції 24 вересня 2020 року Третім апеляційним адміністративним судом була винесена постанова, якою вирішено: апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково: постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року скасувати в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди; у задоволенні позову в цій частині відмовити. Таким чином, суд апеляційної інстанції .залишив без змін постанову суду першої інстанції, якою задоволені позовні вимоги щодо визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії.
Судом з власної ініціативи зроблені роздруківки рішень судів в межах справи №216/5385/16-а.
Судом встановлено, що Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановою від 27 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди задовольнив частково.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року скасовано постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року та прийнято нову про відмову у задоволенні позову.
Постановою Верховного Суду від 09 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року залишено без змін.
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 06 червня 2017 року була подана апеляційна скарга на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року, в якій позивач просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на його користь 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити повністю, стягнути з відповідача на його користь 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Центрального-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року в частині стягнення з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь позивача 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди - скасував. У задоволенні позову в цій частині відмовив.
В постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року зазначено, що « постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року скасовано постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач під час розгляду заяв позивача діяв у межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, та що відповідачем у справі не було допущено бездіяльності, і не було вчинено жодних дій спрямованих на порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Позивач скористався правом на касаційне оскарження вказаної постанови суду апеляційної інстанції.
За результатами розгляду касаційної скарги позивача постановою Верховного Суду від 09 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року залишено без змін.
Зважаючи на встановлені обставини, оскільки судовим рішенням, що набрало законної сили встановлено правомірність дій відповідача, та визнано, що відповідачем у справі не було допущено бездіяльності і не було вчинено дій спрямованих на порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, тому відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди.
Щодо доводів позивача, наведених у додатково поданій до суду апеляційної інстанції заяві, колегія суддів зазначає, що вказані доводи не були підставою апеляційної скарги позивача та фактично зводяться до нового перегляду судом апеляційної інстанції спору, який вирішено судом, та зазначеним доводам позивача вже була надана оцінка, в тому числі і Верховним Судом при розгляді касаційної скарги позивача».
Як неодноразово зазначалося вище, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року скасовано постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року та прийнято нову про відмову у задоволенні позову.
Таким чином, Дніпропетровський окружний адміністративний суд вважає, що Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області помилково видано виконавчий лист у справі №216/5385/16-а, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року з пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» шляхом припинення з 01 січня 2016 року виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та виплатою з 01 січня 2016 року ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначивши розмір пенсії ОСОБА_1 за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: з 01 січня 2016 року по серпень 2016 року в розмірі 9 163 грн. 81 коп., а з серпня 2016 року в розмірі 10 740 грн. 00 коп. щомісячно до настання підстав для припинення виплати пенсії або для зміни розміру пенсії.
Суд наголошує, що третя особа зазначаючи в наданих поясненнях про те, що постанова Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2017 року у справі №216/5385/16-а (2-а/216/136/16) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 24 вересня 2020 року набрала законної сили в частині визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії, а тому підлягає виконанню вводить Дніпропетровський окружний адміністративний суд в оману.
Пунктами 1, 5 ч. 5, ч. 6 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.
За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.
Як зазначалося вище, накладення штрафу за невиконання та повторне невиконання судового рішення можливо лише у випадку, якщо таке невиконання відповідно до положень ч. 2 ст. 75 та ч. 1 та 2 ст. 89 Закону України №1404-VІІІ мало місце без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.1 ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
В даному випадку судове рішення, яке Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повинно виконати за виконавчим листом №216/5385/16-а, не існує.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у державного виконавця в спірному випадку були відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій на підставі ст. 75 Закону України Про виконавче провадження.
Враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу від 02.03.2021 року №64260371, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки, державним виконавцем, на час прийняття оскаржуваної постанови, не було встановлено обставини виконання чи невиконання боржником судового рішення, то застосовані до позивача штрафні санкції неможливо визнати обґрунтованими.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач в даному спорі виступає не як суб`єкт владних повноважень, при зверненні до суду поніс судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2270,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №1419 від 15.04.2021 року.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 02.03.2021 року №64260371, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.04.2021 р.

Суддя О.М. Неклеса