Справа № 580/239/21
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року справа № 580/239/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача при розгляді скарги позивача від 25.09.2020;

- зобов`язати відповідача надати позивачу відповідь про результат розгляду скарги від 25.09.2020;

- стягнути з відповідача 2270 грн. моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю відповідача при розгляді скарги позивача від 25.09.2020.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 25.09.2020 направив відповідачу рекомендованим листом скаргу від 25.09.2020 про безпідставну відмову у наданні запитуваної інформації Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області. Відповідач отримав вказану скаргу 28.09.2020 проте не надав позивачу відповіді щодо результатів її розгляду. Позивач вважає бездіяльність позивача щодо не розгляду у місячний строк скарги від 25.09.2020 протиправною та такою, що порушує його права. Внаслідок протиправної бездіяльності відповідача позивач зазнав розчарувань і незручностей, що завдали йому моральної шкоди.

Відповідач проти позову заперечив. 23.02.2021 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що листом №30161.4/Д-15924.3/20/44 від 29.10.2020 надав відповідь на скаргу позивача від 25.09.2020 та направив її позивачу простим поштовим відправленням. Стосовно відшкодування позивачу моральної шкоди зазначив, що відповідач у місячний строк надав позивачу відповідь на скаргу від 25.09.2020, тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 26.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 14.09.2020 звернувся до Головного управління Держгеокадастру із запитом, в якому просив надати копію заяви та наказу №61-УБД від 23.07.2020, прийнятого за результатами розгляду цієї заяви.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області за результатами розгляду заяви позивача від 14.09.2020 листом №ПІ-165/0-179/0/63-20 повідомило позивача, що наказ №61-УБД від 23.07.2020 стосується фізичної особи громадянина ОСОБА_2 , тому поширення персональних даних стосовно останнього може бути здійснено лише за його згодою.

Позивач звернувся до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із скаргою від 25.09.2020 на відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні інформації.

Відповідачем за скаргою позивача від 25.09.2020 було проведено перевірку та встановлено, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області за результатами розгляду заяви позивача від 14.09.2020 листом №ПІ-165/0-179/0/63-20 надало позивачу відповідь. Зважаючи на вказане, відповідач листом №Д-15924/695вих.-20 від 29.10.2020 надав позивачу відповідь на скаргу від 25.09.2020, в якій повідомив про відсутність підстав для вжиття заходів реагування.

Із витягу з Книги вихідної кореспонденції вбачається, що 29.10.2020 відповідач направив 29.10.2020 направив позивачу відповідь на скаргу від 14.09.2020.

Вважаючи, що відповідач протиправно не надав відповіді на скаргу від 25.09.2020, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР від 02.10.1996 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно частини 3 статті 3 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР від 02.10.1996 заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно частини 1 статті 5 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР від 02.10.1996 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно частини 1 статті 5 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР від 02.10.1996 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 19 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР від 02.10.1996 визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно статті 20 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР від 02.10.1996 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Судом встановлено, що відповідач за скаргою позивача від 25.09.2020 провів перевірку та листом №Д-15924/695вих.-20 від 29.10.2020 надав позивачу відповідь на скаргу від 25.09.2020, в якій повідомив про відсутність підстав для вжиття заходів реагування, що підтверджується витягом з Книги вихідної кореспонденції, з якої вбачається, що 29.10.2020 відповідач направив 29.10.2020 направив позивачу відповідь на скаргу від 14.09.2020.

Доводи позивача, що відповідач не надав йому відповідь на скаргу є необгрунтованими, оскільки згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.10.2019 у справі №815/6472/16 чинне законодавство не передбачає обов`язок посадових осіб відслідковувати факт отримання стороною кореспонденції, направленої на їх звернення.

Враховуючи, що відповідач надав відповідь на скаргу позивача, позовні вимоги необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необгрунтованими та не задоволенню підлягають.

Керуючись статями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий А.В. Руденко