Справа № 420/4505/20
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/4505/20

Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 18 листопада 2020 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , а саме: визнання протиправними дій щодо несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні; зобов`язання нарахувати та виплатити середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 квітня 2020 року по 28 квітня 2020 року, у сумі 4865,14 грн.; визнання протиправними дій щодо не нарахування та виплати грошової компенсації втрати доходів у розмірі утриманих сум податку на доходи фізичних осіб; зобов`язання виплатити на користь позивача грошову компенсацію у розмірі утриманих сум податку на доходи фізичних осіб за квітень 2020 року, у сумі 8546,39 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року частково задоволено позовні вимоги, а саме: визнано протиправними дії щодо несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні; зобов`язано нарахувати та виплатити середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 квітня 2020 року по 28 квітня 2020 року, у сумі 4517,63 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції безпідставно не надано правової оцінки доводам позивача щодо протиправності дій Військовій частині щодо нарахування та виплати грошової компенсації втрати доходів у розмірі утриманих сум податку на доходи фізичних осіб.

В даному випадку, апелянт вважає, що у спірному періоді він безпідставно не отримав відповідної компенсації, що підтверджується наданими ним доказами та розрахунками.

Крім того, апелянт вважає, що суб`єктом владних повноважень у межах розгляду даної справи жодним чином не доведено правомірності своїх дій, що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з наказу 28 окремої Механізованої Бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) № 44-РС від 15 квітня 2020 року, солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби (а.с.11).

Згідно витягу з наказу № 74 від 15 квітня 2020 року, солдата ОСОБА_1 з 15 квітня 2020 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Суворовського РТЦК та СП міста Одеси (а.с.12).

При цьому, ВЧ НОМЕР_1 видано 24 квітня 2020 року довідку № 271 про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, відповідно до якої нараховані суми грошового забезпечення, яке враховується при обчисленні пенсії з розшифруванням за серпень-грудень 2019 року, склало 92393,95 грн., за січень 2020 року - квітень 2020 року, склало 79395,81 грн. (а.с.14).

Відповідно до банківської виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , станом на 19 травня 2020 року, вбачається, що на картковий рахунок 28 квітня 2020 року зараховано грошове забезпечення, у розмірі 39 573,79 грн., а також 14 квітня 2020 року зараховано грошове забезпечення, у розмірі 10 268,83 грн. (а.с.13).

В свою чергу, 21 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до командира ВЧ НОМЕР_1 , в якій просив надати офіційну відповідь щодо різниці нарахованої та виплаченої суми грошового забезпечення.

В свою чергу, вважаючи, що ВЧ НОМЕР_1 протиправно не здійснено розрахунок при звільненні позивача зі служби у встановлені строки, а також не виплачено грошової компенсації втрати доходів у розмірі утриманих сум податку на доходи фізичних осіб, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як позивач не має права на отримання спірної компенсації втрати доходів у розмірі утриманих сум податку на доходи фізичних осіб, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

При цьому, Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є роботодавці військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».

Між тим, постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року N 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.

Згідно п. 1 Порядку, він визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Пунктом 2 Порядку встановлено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб»

Пунктом 4 Порядку встановлено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі, зокрема, є перевірка правомірності дій ВЧ НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати позивачу компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримано з його грошового забезпечення.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про залишення без задоволення позовних вимог у зазначеній частині, у межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, позивач, з посиланнями на відповідні докази та свої розрахунки, вважає, що ВЧ НОМЕР_2 у квітні протиправно не виплачено йому компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримано з його грошового забезпечення, у сумі 8546,39 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, заперечення щодо наведених позивачем обставин, правових підстав позову та доводів, з посиланням на відповідні докази та норми права, суб`єкт владних повноважень має викласти у своєму відзиві на позовну заяву.

Між тим, під час розгляду даної справи у суді першої інстанції суб`єктом владних повноважень не подано відзив на отриманий адміністративний позов.

Крім того, на вимогу суду першої інстанції про надання доказів щодо виплачених позивачу сум грошового забезпечення та утриманих з них податків від 22 липня 2020 року, суб`єктом владних повноважень також не надано відповідних доказів та пояснень.

При цьому, варто зазначити, що суб`єкт владних повноважень отримував копії усіх процесуальних документів у справі та повістки про виклик до суду, що підтверджується наявними повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у межах розгляду даної справи відповідачем не виконано покладеного на нього обов`язку та не доведено правомірності своїх дій.

В свою чергу, згідно ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції помилково не надано належної правової оцінки зазначеній процесуальній поведінці суб`єкта владних повноважень та помилково не визнано факт неподання відзиву на позов та витребуваних доказів без поважних причин як визнання ним позову.

При цьому, колегія суддів вважає, що формальний висновок суду про виплату позивачу спірної компенсації у повному обсязі, без отримання пояснень суб`єкта владних повноважень та без дослідження доказів, є необґрунтованим.

В даному випадку, позивач, як військовослужбовець, який проходив військову службу, має право на отримання компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримано з його грошового забезпечення.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що суб`єктом владних повноважень на стадії апеляційного розгляду даної справи повторно не обґрунтовано правомірності своїх дій та не подано відзиву на отриману апеляційну скаргу.

Тому, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин наявні підстави для задоволення позовних вимог у відповідній частині.

При цьому, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин права позивача порушено не діями ВЧ НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування відповідної компенсації, а відповідною бездіяльністю, так як у даному випадку суб`єктом владних повноважень протиправно не виконано покладених на нього обов`язків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року скасувати, в частині висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо не здійснення нарахування та виплати грошової компенсації втрати доходів у розмірі утриманих сум податку на доходи фізичних осіб за квітень 2020 року.

Прийняти у цій частині нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу за квітень 2020 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу за квітень 2020 року, у сумі 8546 (вісім тисяч п`ятсот сорок шість) грн. 39 коп.

В решті залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.