Справа № 620/3349/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3349/19
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
29 квітня 2021 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Кондрат Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод», Головного управління ДПС у Чернігівській області на Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року та на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року, суддя Непочатих В.О., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
У С Т А Н О В И Л А:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Лосинівський маслосирзавод" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, а саме:
Відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено частково:
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись в рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року Головне управління ДПС у Чернігівській області подало апеляційну скаргу, якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та додаткове рішення від 21.12.2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити ТОВ «Лосинівськмий маслосирзавод» у задоволенні позовних вимог та судових витрат.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 року скасувати в частин відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Також апелянт просив скасувати додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року в частині відмови у задоволенні витрат на правничу допомогу в розмірі 89 400 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву про стягнення вказаних судових витрат задовольнити.
Відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року залишено без змін. Додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
До заяви долучено рахунок №413/2021 від 12 січня 2021 року - оплата правничої допомоги - підготовка та поання апеляційних скарг на суму 12 000 грн із яких 2000 грн ПДВ, рахунок №438/2021 від 10.03.2021 року згідно якого оплата професійної правничої допомоги за ознайомлення з апеляційною скаргою становить 9000 грн із яких ПДВ 1500 грн; рахунок № 451/2021 від 16 квітня 2021 року - оплата правничої допомоги - підготовка і подання до суду апеляційних скарг, 12 000 грн із яких 2000 грн ПДВ.Також позивачем долучено платіжне доручення №3134 від 01 лютого 2021 року на суму 12 000 грн, платіжне доручення №1 від 11 березня 2021 року на суму 9 000 грн (а.с.182-183).
Перевіривши матеріали справи та доводи заяв, колегія суддів вважає, що заяви товариства про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Згідно договору про надання професійної правничої допомоги №227/2019 від 10 жовтня 2019 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська фірма «Єфімов та партнери» та ТОВ «Лосинівський маслосирзавод» Замовник замовляє, а Виконавець приймає на себе зобов`язання якісного і своєчасного надання Замовнику послуг, а Замовник зобов`язується приймати та своєчасно оплачувати належним чином надані послуги.
Відповідно до п.3. договору, сторони досягли згоди, що оплата послуг у зв`язку з виконанням предмету цього Договору, на день підписання договору встановлюється в залежності від посади співробітника Виконавця, який безпосередньо виконує конкретне замовлення і складає, без ПДВ, адвокат: 2500 грн.
Пунктом 3.3 договору визначено складові оплачуваного часу, які чітко зазначено представником позивача в акті приймання-передачі та у поданому клопотанні.
Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.
В той же час, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що представником позивача надано до суду всі необхідні документи, які свідчать про витрати на професійну правничу допомогу, а обчислення розміру витрат проведено відповідно до умов договору про надання правничої допомоги.
Водночас, колегія суддів вважає, що ПДВ, який позивач визначив для стягнення разом з судовими витратами, а саме 3500 грн згідно акта від 12.03.2021 року та 2000 грн згідно акта від 19 квітня 2021 року, не відноситься до судових витрат та не є гонораром адвоката у розумінні вимог чинного законодавства, а тому зазначені вище суми ПДВ, не можуть бути стягнуті на користь позивача.
Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідно до заяв та актів приймання-передачі становить 27 500 грн.грн.
У запереченнях на заявлену суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, подану представником ГУ ДПС у Чернігівській області від 16.04.2021 року, податковий орган зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу в клопотанні від 15.03 2021 року не є розумними, не відповідають складності справи, належним чином не обгрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні клопотання.
Колегія суддів вважає, що заява про стягнення витрат, зазначених в акті від 12 березня 2021 року, підлягає задоволенню частково, а саме підлягає стягненню 6250 грн за ознайомлення з апеляційними скаргами ГУ ДПС у Чернігівській області, підготовку та подання до суду відзиву на апеляційні скарги.
Щодо суми 10 000 грн за ознайомлення з документами, підготовки та подання до Шостого апеляційного апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги та рішення та на додаткове рішення суду, то колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Лосинівський маслосирзавод» про скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року відмовлено.
Додаткове рішення цього ж суду від 21 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення частково клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, а саме стягнуто витрат на суму 50 000 грн.
Отже, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні апеляційної скарги про скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 року, підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні.
Щодо витрат, понесених на підготовку та подання апеляційної скарги на додаткове рішення суду, то колегія суддів вважає, то витрати на правничу допомогу підлягають стягненню виходячи з принципу співмірності та розумності, затраченого адвокатом часу на підготовку та подання апеляційної скарги, а також виходячи з встановленої ставки вартості 1 години затрат відповідно до умов договору, а тому підлягає стягненню 2500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо суми 1250 грн за підготовку та подання до Шостого апеляційного адміністративного суду заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, то зазначена сума не підлягає стягненню так як не відноситься до витрат на професійну правничу допомогу у розумінні вимог закону.
Також не підлягає стягненню сума 500 грн за участь адвоката у судовому засіданні 16.03.2021 року, оскільки таке судове засідання не відбулося, а тому адвокат не могла приймати в ньому участі.
Що стосується суми 9500 грн, що зазначена у акті від 19 квітня 2021 року, то зазначена сума підлягає стягненню уповному обсязі.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на вищевикладені доводи та встановлені обставини у справі, колегія суддів вважає, що заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомгу підлягають задоволенню частково, а саме підлягає стягнення 6250 грн відповідно до акту приймання-передачі від 12 березня 2021 року та 9500 грн відповідно до акту приймання-передачі від 19 квітня 2021 року, а всього 15 750 грн.
В іншій частині заяв слід відмовити з вищевикладених судом доводів.
Щодо витрат на сплату судового збору в розмірі 25 880,60 грн за подачу апеляційної скарги, то Шостий апеляційний адміністративний суд вирішив це питання та відмовив у їх стягненні, оскільки позивачу було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, про що суд зазначив у постанові від 20 квітня 2021 року.
Керуючись ст. ст. 132, 134,139,143, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Заяви ТОВ «Лосинівський маслосирзавод» від 15.03.2021 року, від 20.04.2021 року, 22.04.2021 року задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу та судовий збір відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.