Справа № 580/1108/21
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року справа № 580/1108/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, бул. Шевченка, 117), в якому просить:

-визнати протиправними дії управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо відмови громадянину Держави Ізраїль ОСОБА_1 у прийняті документів для обміну посвідки на тимчасове проживання;

-визнати протиправними дії управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо вимоги у поданні документів для обміну посвідки на тимчасове проживання, які не визначені законодавством для видачі посвідки на тимчасове проживання, а саме довідки про реєстрацію місця проживання.

-стягнути 1000 гривень моральної шкоди.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , строком дії до 25.11.2020 року. З метою продовження строку законного перебування на території України позивач 17.11.2020 звернувся до відповідача у зв`язку з необхідністю обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні. За результатами розгляду звернення позивача відповідачем листом повідомлено про відмову у прийнятті документів в наслідок відсутності актуальної інформації щодо зареєстрованого місця проживання, однак позивач зазначив, що Порядок №322 не вимагає наявність саме зареєстрованого місця проживання особи для звернення за обміном посвідки на тимчасове проживання. З посиланням на положення Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивач зазначив, що реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Позивач зазначив, що позивачу, як іноземцю, відповідачем неправомірно відмовлено у прийнятті документів щодо обміну посвідки на тимчасове проживання, що призвело до приниження гідності, душевних страждань в наслідок протиправної поведінки відповідача, а тому є необхідність у відшкодуванні моральної шкоди, як компенсації потерпілому завданих збитків. Позивач вважає справедливим визначення суми компенсації завданої моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Представник управління Державної міграційної служби України в Черкаській області до суду надав відзив в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення вмотивовані тим, що приписи законодавства не містять будь-якої заборони уповноваженому органу запропонувати іноземцеві чи особі без громадянства надати додаткові документи, необхідні для правильного вирішення порушеного ними питання. При цьому вказано, що довідка щодо зареєстрованого місця проживання позивача видана до моменту отримання позивачем посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 строк дії якої закінчувався, а тому на момент подачі документів, інформація, що містилась в довідці, була неактуальною, у зв`язку з чим позивачу було запропоновано надати оновлену довідку з актуальною інформацією щодо зареєстрованого його місця проживання. Звернено увагу суду, що головним спеціалістом було наголошено позивачу, що він має право повторно звернутися до УДМС України в Черкаській області після оновлення інформації про реєстрацію місця проживання. Таким чином, управління Державної міграційної служби України в Черкаській області діяло виключно в межах наданих повноважень та без порушень вимог чинного законодавства. При цьому, відповідач не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не надав до суду доказів, які підтверджують факт завдання йому моральної шкоди діями чи бездіяльністю відповідача та не доведено причинно-наслідкового зв`язку отримання моральної шкоди із протиправним діянням заподіювача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 документований посвідкою на тимчасове проживання від 27.11.2019 № НОМЕР_1 , строком дії до 25.11.2020 року.

17.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до УДМС у Черкаській області з метою обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні, однак позивачу головним спеціалістом сектору централізованого оформлення документів для іноземців та осіб без громадянства відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС України в Черкаській області відмовлено у прийнятті документів, оскільки довідка про реєстрацію місця проживання датується 2018 роком та роз`яснено, що інформація, що міститься в довідці є неактуальною, у зв`язку з чим позивачу було запропоновано надати оновлену довідку з актуальною інформацією щодо зареєстрованого його місця проживання.

17.11.2020 позивач письмово звернувся з заявою щодо надання рішення про відмову у прийнятті документів, оскільки 17.11.2020 документи на обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні були подані в повному обсязі.

27.11.2020 управлінням Державної міграційної служби України в Черкаській області листом № Х-122/6/7101-20/7101.3/7979-20 письмово повідомлено про відмову у прийнятті від позивача 17.11.2020 документів на обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні в наслідок неактуальності інформації щодо зареєстрованого місця проживання.

Вважаючи, що таке рішення про відмову є протиправним, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає про таке.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI) та Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 (далі- Порядок № 322).

Пунктом 18 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно з частиною десятою статті 4 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для провадження культурної, наукової, освітньої діяльності на підставах і в порядку, встановлених міжнародними договорами України або спеціальними програмами, а також іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою участі в міжнародних та регіональних волонтерських програмах чи участі в діяльності організацій та установ, що залучають до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України "Про волонтерську діяльність", інформація про які розміщена на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері волонтерської діяльності, отримали посвідку на тимчасове проживання та здійснюють волонтерську діяльність на базі зазначених організацій та установ, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період провадження такої діяльності.

Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання (частина третя статті 5 Закону № 3773-VI).

Відповідно до частини десятої статті 5 Закону № 3773-VI, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною десятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, подання відповідного державного органу, відповідального за виконання культурних, освітніх, наукових, спортивних, волонтерських програм, для участі в яких іноземець чи особа без громадянства прибули в Україну, або організації чи установи, що залучає до своєї діяльності волонтерів, інформація про яку розміщена на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері волонтерської діяльності, та копія свідоцтва про державну реєстрацію такої організації чи установи.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 5 Закону № 3773-VI, окрім документів для відповідної категорії осіб, визначених частинами першою - сімнадцятою цієї статті, іноземці та особи без громадянства подають для отримання посвідки на тимчасове проживання такі документи:

1) чотири кольорові фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;

2) паспортний документ іноземця або особи без громадянства з відповідною довгостроковою візою та копією сторінки паспортного документа з такою візою, крім випадків, якщо особа не зобов`язана отримувати таку візу відповідно до цього Закону, інших законів України або міжнародних договорів України. Іноземці або особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій статті 4 цього Закону, можуть подавати паспортний документ, термін дії якого закінчився або який підлягає обміну, у разі якщо за отриманням нового документа особа зобов`язана звернутися до органів державної влади країни громадянської належності або країни попереднього постійного проживання, якщо така країна вчинила акт агресії проти України або не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року N 68/262;

3) копії сторінок паспортного документа іноземця або особи без громадянства з особистими даними з перекладом на українську мову, засвідченим в установленому порядку;

4) документ, що підтверджує сплату державного мита та адміністративного збору за видачу, оформлення або продовження строку дії посвідки.

У разі продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання іноземці та особи без громадянства додатково подають оригінал посвідки на тимчасове проживання.

Уповноважений орган повертає паспортний документ особі одразу після прийняття заяви про видачу або продовження строку дії посвідки.

Технічний опис, зразки бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною, знищення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання встановлюються Кабінетом Міністрів України. (частина двадцять перша статті 5 Закону № 3773-VI).

Згідно з частиною двадцятою статті 5 Закону № 3773-VI, органам державної влади заборонено вимагати від іноземців або осіб без громадянства, членів їхніх сімей, роботодавців та інших осіб будь-які інші документи або відомості, не визначені законодавством, для видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 5-1 Закону № 3773-VI, строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить у випадку, визначених статтею 4 цього Закону - один рік.

Строк дії посвідки на тимчасове проживання може бути продовжено необмежену кількість разів, за наявності підстав, передбачених законом (частина третя статті 5-1 Закону № 3773-VI).

Згідно з пунктом 7 Порядку № 322 обмін посвідки здійснюється у разі:

1) зміни інформації, внесеної до посвідки;

2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки;

3) закінчення строку дії посвідки;

4) непридатності посвідки для подальшого використання.

Відповідно до пункту 16 Порядку №322 документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Згідно пункту 21 Порядку №322, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган / територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 і 19 цього Порядку.

У разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування (пункт 22 Порядку № 322).

Згідно з пунктом 25 Порядку № 322 після перевірки іноземцем або особою без громадянства правильності внесених до заяви-анкети відомостей про особу заява-анкета перевіряється та підписується (із зазначенням дати, прізвища та ініціалів) працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта, який прийняв документи та сформував заяву-анкету.

Пунктом 39 Порядку № 322 визначено, що для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи:

1)посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення);

2)паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, крім випадків, установлених абзацом восьмим цього пункту;

3)переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4)документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3, 4 пункту 7 цього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають бути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

5)документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (у разі подання документів законним представником);

6)документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

У разі коли обмін посвідки здійснюється у зв`язку із закінченням строку її дії, додатково подаються дійсний поліс медичного страхування на весь строк дії посвідки та документи, зазначені у пункті 33 цього Порядку. (пункт 40 Порядку № 322)

Крім документів, зазначених у пункті 32, залежно від категорії іноземців та осіб без громадянства, визначених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», подаються для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну для провадження культурної, наукової, освітньої діяльності на підставах і в порядку, встановлених міжнародними договорами України або спеціальними програмами, а також для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою участі в міжнародних та регіональних волонтерських програмах чи участі в діяльності організацій та установ, що залучають до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України "Про волонтерську діяльність", інформація про які розміщена на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики:

-подання відповідного державного органу, відповідального за виконання культурних, освітніх, наукових, спортивних, волонтерських програм, для участі в яких іноземець чи особа без громадянства прибули в Україну;

або подання організації чи установи, що залучає до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України "Про волонтерську діяльність", інформація про яку розміщена на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики, та свідоцтво про державну реєстрацію такої організації чи установи (оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати) (підпункт 7 пункту 33 Порядку № 322).

Згідно з пунктом 41 Порядку № 322, працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 35 і 36 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).

У разі коли обмін посвідки здійснюється на підставі документа, зазначеного в підпункті 4 пункту 39 цього Порядку, що підтверджує зміну персональних даних іноземця або особи без громадянства, зокрема зміну порядку написання слів у повному імені, зміну літер у складових частинах повного імені, збільшення або зменшення кількості складових слів повного імені, зміну дати народження, за умови встановлення тотожності особи за фотозображенням проводяться додаткові перевірки актуальних і попередніх персональних даних іноземця або особи без громадянства за автоматизованими інформаційними та довідковими системами, реєстрами та базами МВС, Національної поліції, Інтерполу.

До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються іноземцем або особою без громадянства, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.

Пункту 61 Порядку № 322 визначено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли:

1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення;

2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду;

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію;

4) встановлено належність особи до громадянства України;

5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання;

6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 - 19 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки;

7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином;

8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований чи не відповідає встановленому зразку, чи належить іншій особі, чи строк його дії закінчився;

9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну;

11) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Пункту 17-19 Порядку № 322, документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні. У разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку її дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій). У разі коли у зв`язку із зміною прізвища та (або) власного імені чи по батькові, встановленням розбіжностей у записах необхідно обміняти паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, документи для обміну посвідки подаються не пізніше ніж через місяць після отримання нового паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства. У разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

З вищевикладених положень Закону №3773-VI та Порядку №322 судом встановлено, що з метою посвідчення особи та підтвердження законності підстав для тимчасового проживання України іноземець або особа без громадянства зобов`язані отримати посвідку на проживання.

Вказаними нормативно-правовими актами врегульовано процедуру отримання посвідки на проживання, визначено вичерпний перелік документів, що подається для отримання посвідки на проживання, а також встановлено заборону на витребування від іноземця будь-яких інших документів або відомостей, не визначених Законом № 3773-VI та Порядком №322.

Згідно з пунктом 16 Порядку № 322 для отримання посвідки іноземець чи особа без громадянства звертається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС за місцем проживання. Таким чином, відомості про місце проживання іноземця необхідні виключно з метою визначення органу, що вирішуватиме питання щодо видачі посвідки на проживання.

Проте, ані Законом №3773-VI, ані Порядком №322 не вимагається надання іноземцем чи особою без громадянства відомостей щодо місця проживання (реєстрації місця проживання), як передумови для отримання посвідки на тимчасове проживання, а також підтвердження цих відомостей відповідними документами.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що пунктом 61 Порядку № 322 визначено вичерпний перелік підстав, з яких може бути відмовлено іноземцю чи особі без громадянства у видачі посвідки на постійне проживання чи посвідки на тимчасове проживання, до яких не входить відсутність в іноземця чи особи без громадянства зареєстрованого місця проживання на території України.

Згідно матеріалів справи, позивачем у складі обов`язкового для обміну посвідки на тимчасове проживання пакету документів до УДМС у Черкаській області надано довідку про реєстрацію місця проживання відділу державної реєстрації Уманської міської ради від 25.12.2018 №10914, в якій зазначено адресу проживання громадянина Держави Ізраїль, ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Під час процедури ідентифікації особи позивача, працівником УДМС у Черкаській області зазначено, що оскільки довідка датована 2018 роком, дані у ній є неактуальними.

Однак суд зауважує, що під час процедури ідентифікації іноземця, УДМС у Черкаській області не встановлено спростування інформації наданої позивачем щодо реєстрації його місця проживання, тобто, інформації, надання якої взагалі не вимагається Законом № 3773-VI та Порядком №322.

Відповідачем суду не надано доказів існування будь-яких інших підстав для відмови в прийнятті документів, а тому суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачу в прийнятті документів для обміну посвідки на тимчасове проживання.

Відповідно, позовна вимога про визнання протиправними дії управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо відмови громадянину Держави Ізраїль ОСОБА_1 у прийняті документів для обміну посвідки на тимчасове проживання є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав в частині визнання протиправними дії щодо вимоги у поданні документів для обміну посвідки на тимчасове проживання, які не визначені законодавством для видачі посвідки на тимчасове проживання, а саме довідки про реєстрацію місця проживання, суд вважає за необхідне зазначити, що дана вимога включає (входить) до складу вимоги про визнання протиправними дії, а тому окремого виокремлення не потребує.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом, яке встановлено у статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 Цивільного кодексу України).

Однак позивачем до суду не надано жодних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру (завдання моральної шкоди), а також доводять причинно-наслідковий зв`язок з предметом позову.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що така вимога є необґрунтованою та у її задоволенні слід відмовити.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Частинами першою та третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1)на професійну правничу допомогу;

2)сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5)пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частиною восьмою статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Квитанцією АБ КБ «Приватбанк» від 02.03.2021 №0.0..1 підтверджено сплату судового збору за подання до суду даного позову в сумі 908 грн .

Зважаючи, що позовні вимоги, за які сплачено судовий збір, підлягають частковому задоволенню з коригуванням обраного представником позивача способу захисту порушених прав позивача, а також внаслідок того, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500,00 грн, то суд зазначає таке.

Згідно копії договору укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Яромічем О.В. (свідоцтво №001315 від 01.12.2020) № 1 від 01.12.2020 про надання правничої допомоги, адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу з питань: надання правової інформації і консультування; складання звернень, заяв, скарг; складання процесуальних документів; представництво інтересів клієнта в судах.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що гонорар адвоката визначається додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно додаткової годи №1 від 23.03.2021, а саме п. 3 вказано, що вартість послуг адвоката становить 10500грн., які сплачені позивачем, про, що адвокатом надано довідку №5 від 23.03.2021.

Суд звернув увагу, що у разі здійснення готівкового розрахунку, видається товарний чек згідно норм законодавства, а не довідка.

Крім того, згідно акту приймання передачі послуг № 1 від 01.12.2020, адвокатом надані послуги: надання консультації 2 год. (2000грн.); складання тексту позовної заяви до її формування 3 год. (3000 грн.), організація направлення позову до суду 0,5 год. (500грн.); гонорар за позитивно прийняте рішення (5000грн.)

Представник відповідача заперечував про задоволення відшкодування витрат у визначеній сумі за надану правову допомогу, оскільки матеріали справи не містять доказів понесених витрат, а також незначної складності справи.

Суд звернув увагу, що адміністративний позов, засвідчення копій додатків, а також направлення позову здійснювалося особисто позивачем, про що свідчить його підпис, а на конверті поштова адреса. При цьому, в позовній заяви на виконання припису ст. 160 КАС України не зазначено про наявність представника, що є обов`язковою умовою при зверненні до суду.

Таким чином, судом враховано, що позивачем до суду не подано жодного доказу, надання послуг адвокатом, а тому у задоволенні витрат на правничу допомогу слід відмовити через безпідставність, зокрема й через ненадання доказів на підтвердження понесення ним зазначених витрат.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 139, 205, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо відмови громадянину Держави Ізраїль ОСОБА_1 у прийняті документів для обміну посвідки на тимчасове проживання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Державної міграційної служби України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя П.Г. Паламар