Справа № 460/5355/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/5355/20 пров. № А/857/3599/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк С.М.

з участю секретаря судового засідання Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду, ухвалену суддею Дудар О.М. у м. Рівне о 12 год. 40 хв. у справі № 460/5355/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення як платнику єдиного внеску ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування єдиного соціального внеску з 2017 по 2020 роки включно;

- зобов`язати відповідача скасувати нарахування єдиного соціального внеску з 2017 по 2019 роки включно;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 01.10.2019 року № , від 15.11.2019 року № ;

- визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 13.02.2020 року № Ф-6064-53;

- зобов`язати відповідача повернути кошти в сумі 27975,34 грн, сплачені за незаконно нарахований єдиний соціальний внесок.

У обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначив, що відповідач незаконно нараховував єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки позивач не перебував на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність. При цьому, позивач вказав, що вимоги відповідача про сплату єдиного внеску за 2017-2018 роки виконав та сплатив єдиний внесок у сумі 27975,34 грн. Однак, відповідач за цей період нарахував позивачу штраф та пеню, про що 01.10.2019 року та 15.11.2019 року прийняв відповідні рішення, які позивач отримав лише у липні 2020 року. У зв`язку з тим, що позивач не здійснює незалежну професійну діяльність, а також не був вчасно повідомлений про нарахування єдиного внеску, штрафу та пені, просить їх скасувати та стягнути з відповідача безпідставно сплачені кошти єдиного соціального внеску.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року адміністративний позов залишено без розгляду з мотивів пропуску строку звернення до суду.

Не погодившись з цією ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції неповно з`ясував та дослідив обставини поважності причин пропуску строку звернення до суду. Позивач вважає, що пропуск строку звернення до суду з адміністративним позовом зумовлений обставинами, які не залежали від його волі та пов`язані з тим, що відповідач не надіслав оскаржені рішення на адресу проживання позивача, натомість позивач ознайомився з ними лише у липні 2020 року. Позивач додає, що починаючи з 2013 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, відповідач надсилав оскаржені рішення за попередньою адресою проживання позивача. Позивач вважає, що саме зареєстроване місце проживання фізичної особи має вважатися місцезнаходженням такої особи, для цілей визначення контактної адреси. Крім того, позивач зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінку позовним вимогам позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо встановлення як платнику єдиного внеску ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування єдиного соціального внеску з 2017 по 2020 роки включно та зобов`язання відповідача повернути кошти в сумі 27975,34 грн, сплачені за незаконно нарахований єдиний соціальний внесок

Тому, позивач вважає, що строк звернення до суду не пропустив.

Позиція відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із цим адміністративним позовом зводиться до того, що відповідач добросовісно надіслав оскаржені рішення на податкову адресу позивача: АДРЕСА_1 , однак, такі повернулись на адресу відповідача з відміткою поштового відділення зв`язку «за зазначеною адресою не проживає». Відповідач зазначає, що Податковим кодексом України зобов`язано платників податків та зборів повідомляти про зміну податкової адреси, інакше, надіслана поштова кореспонденція за останньою відомою адресою проживання особи вважатиметься врученою. Зважаючи на те, що відповідач надіслав позивачу оскаржені рішення 05.10.2019 року та 26.11.2019 року за останньою відомою відповідачу адресою проживання позивача: АДРЕСА_1 , то відповідач вважає такі рішення врученими позивачу у день їх надіслання. Зважаючи на це, на думку відповідача, позивач пропустив 10 денний строк на їх оскарження.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 з 01.12.2003 року по 19.12.2019 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець за основним видом діяльності 69.10 Діяльність у сфері права. Місце проживання: АДРЕСА_1 .

01.10.2019 року відповідач прийняв рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № на підставі якого застосував до позивача штраф в сумі 1207,02 грн. та нарахував пеню в сумі 267,76 грн.

15.11.2019 року відповідач прийняв рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № , на підставі якого застосував до позивача штраф в сумі 3465,54 грн та нарахував пеню в сумі 9413,43 грн.

13.02.2020 року відповідач сформував вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6064-53 на суму 17654,65 грн, у тому числі: 4775,68 грн. - недоїмка, 3465,54 грн. - штраф, 9413,43 грн. - пеня.

Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та вимога про сплату боргу з єдиного соціального внеску надіслані позивачу на адресу: АДРЕСА_1 , 04.10.2019 року, 26.11.2019 року та 17.02.2020 року відповідно.

Однак, вказані рішення повернулися на адресу відповідача із відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржені рішення відповідач отримав, однак, пропустив 10 денний строк звернення до суду.

Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.

Що стосується строку звернення до суду щодо оскарження рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 01.10.2019 року, № від 15.11.2019 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6064-53 від 13.02.2020 року, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Згідно з абз. 4, 5, 6 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Відповідно до абз. 9 ч. 4 ст. 25 Закону № 464-VI, у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Таким чином, платник податків має право оскаржити рішення податкового органу в адміністративному і/або судовому порядку. При цьому, оскарження такого рішення в адміністративному порядку не позбавляє його права на судове оскарження з дотриманням строків, визначених абзацом 9 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI, тобто протягом 10 днів з дня отримання рішення.

Апеляційний суд встановив те, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та вимога про сплату боргу з єдиного соціального внеску надіслані позивачу на адресу: АДРЕСА_1 , 04.10.2019 року, 27.11.2019 року та 17.02.2020 року відповідно, однак, повернулися на адресу відповідача із відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

З цього приводу позивач зазначив, що ще у 2013 році змінив адресу проживання на: АДРЕСА_2 .

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на норми статті 42 Податкового кодексу України, згідно з якими, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

При цьому, у цій статті зазначено, що, якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Однак, апеляційний суд зауважує, що позивач не повідомив відповідача про зміну місця проживання, отже позивач не звільнений від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою. Вказані документи вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Апеляційний суд встановив те, що на час прийняття оскаржених рішень податкова адреса позивача була: вул. Городище, 9/2, м. Острог, Рівненська область.

Апеляційний суд також встановив те, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 01.01.2019 року надіслане позивачу 04.10.2019 року на адресу: вул. Городище, 9/2, м. Острог, Рівненська область, однак 05.10.2019 року невручене, з відміткою поштового відділення зв`язку «за цією адресою не проживає».

Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 15.11.2019 року надіслане позивачу 26.11.2019 року на адресу: вул. Городище, 9/2, м. Острог, Рівненська область, однак 27.11.2019 року невручене, з відміткою поштового відділення зв`язку «за цією адресою не проживає».

Вимога про сплату боргу з єдиного соціального внеску № Ф-6064-53 від 13.02.2020 року надіслана позивачу 17.02.2020 року, однак 18.02.2020 року невручена, з відміткою поштового відділення зв`язку «за цією адресою не проживає».

Враховуючи встановлені обставини та наведені вище норми матеріального права, апеляційний суд встановив те, що рішення № від 01.01.2019 року позивач отримав 05.10.2019 року, рішення № від 15.11.2019 року позивач отримав 27.11.2019 року, а вимогу № Ф-6064-53 від 13.02.2020 року позивач отримав 18.02.2020 року.

Водночас, адміністративний позов про скасування цих рішень та вимоги позивач подав 18.07.2020 року.

Таким чином, на думку апеляційного суду, позивач пропустив 10 денний строк звернення до суду на оскарження цих рішень, поважних причин такого пропуску не навів, тому адміністративний позов в цій частині необхідно залишити без розгляду через пропуск 10 денного строку звернення до суду.

Що стосується строку звернення до суду про визнання протиправними дій відповідача щодо встановлення позивачу як платнику єдиного внеску ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування єдиного соціального внеску за 2017 - 2020 роки включно; зобов`язання відповідача скасувати нарахування єдиного соціального внеску за 2017 - 2019 роки включно та повернути кошти в сумі 27975,34 грн, сплачені за незаконно нарахований єдиний соціальний внесок, то апеляційний суд вважає, що на такі вимоги поширюється загальний строк звернення до суду тривалістю шість місяців, так як ці вимоги не стосуються оскарження рішень відповідача, а передбачають оскарження його дій.

При цьому, позивач зазначив, що єдиний внесок за 2017, 2018 та 2019 роки в сумі 26074,88 грн., позивач сплачував починаючи з 19 липня 2018 року по 11 листопада 2019 року. Однак, після прийняття 02 вересня 2019 року Верховним Судом рішення у зразковій справі № 520/3939/19 позивач зрозумів, що відповідач незаконно встановив позивачу ознаку незалежної професійної діяльності та нарахував єдиний соціальний внесок за 2017 - 2020 роки.

Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що рішення суду не є обставиною з якою КАС України пов`язує строк звернення до суду. При цьому, позивач починаючи з 19 липня 2018 року по 11 листопада 2019 року достовірно знав, що відповідач встановив йому ознаку незалежної професійної діяльності та нарахував єдиний соціальний внесок за 2017 2019 роки. Водночас із позовом про оскарження цих дій відповідача звернувся лише 18.07.2020 року.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача повернути кошти в сумі 27975,34 грн, сплачені за незаконно нарахований єдиний соціальний внесок, то апеляційний суд встановив, що ці кошти позивач сплатив 11 листопада 2019 року, а з позовом про зобов`язання відповідача їх повернути звернувся 18.07.2020 року.

Це свідчить про те, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду про визнання протиправними дій відповідача щодо встановлення як платнику єдиного внеску ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування єдиного соціального внеску за 2017 - 2019 роки включно; зобов`язання відповідача скасувати нарахування єдиного соціального внеску за 2017 - 2019 роки включно та повернути кошти в сумі 27975,34 грн, сплачені за незаконно нарахований єдиний соціальний внесок.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що адміністративний позов в цій частині необхідно залишити без розгляду через пропуск шестимісячного строку звернення до суду.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування єдиного соціального внеску за 2020 рік, то апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції її не досліджував, в тому числі на предмет строку звернення до суду та по суті вимог. Зважаючи на те, що єдиний внесок за 2020 рік нарахований з січня 2020 року, а позивач звернувся з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування єдиного соціального внеску за 2020 рік 18 липня 2020 року, то адміністративний позов в частині цієї позовної вимоги необхідно залишити без розгляду за період з 01 січня 2020 року по 17 січня 2020 року.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в частині позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування єдиного соціального внеску за 2020 рік за період з 18 січня 2020 року по 18 липня 2020 року необхідно направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підводячи підсумок наведених вище міркувань, апеляційний суд вважає, що адміністративний позов необхідно залишити без розгляду в частині наступних позовних вимог: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення як платнику єдиного внеску ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування єдиного соціального внеску з 2017 по 2020 роки включно за період з 01 січня 2017 року по 17 січня 2020 року; 2) зобов`язати відповідача скасувати нарахування єдиного соціального внеску за 2017 2019 роки включно за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року; 3) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 01.10.2019 року № , від 15.11.2019 року № ; 4) визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 13.02.2020 року № Ф-6064-53; 5) зобов`язати відповідача повернути кошти в сумі 27975,34 грн, сплачені за незаконно нарахований єдиний соціальний внесок.

Справу 460/5355/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 в частині позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування єдиного соціального внеску за 2020 рік за період з 18 січня 2020 року по 18 липня 2020 року направити на продовження до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неправильно застосував строки звернення до суду і не розглянув усі позовні вимоги, внаслідок чого зробив неправильний висновок про залишення адміністративного позову без розгляду в цілому.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 139, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 460/5355/20 скасувати.

Адміністративний позов в частині скасування рішень Головного управління ДФС у Рівненській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 01.10.2019 року, № від 15.11.2019 року, вимоги про сплату боргу з єдиного соціального внеску № Ф-6064-53 від 13.02.2020 року; визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Рівненській області про встановлення ОСОБА_1 як платнику єдиного внеску ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування єдиного соціального внеску за 2017 - 2020 роки за період з 01 січня 2017 року по 17 січня 2020 року; зобов`язання Головного управління ДФС у Рівненській області скасувати нарахування єдиного соціального внеску за 2017 - 2019 роки за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року та повернути сплачені кошти в сумі 27975,34 грн. - залишити без розгляду.

Справу № 460/5355/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 в частині вимоги про визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Рівненській області щодо нарахування єдиного соціального внеску за 2020 рік за період з 18 січня 2020 року по 18 липня 2020 року направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в частині залишення адміністративного позову без розгляду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

В іншій частині постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складений 29.04.2021 року