Справа № 540/935/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/935/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Шестаковій А.В.,

за участю: представника відповідача - Луценка Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що наказом УМВС України в Херсонській області № 396 о/с від 06.11.2015 року його звільнено з органів внутрішніх справ з посади дільничного інспектора міліції.

Позивач звернувся із заявою до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області із проханням в тому числі, повідомити про нараховане та сплачене належне йому грошове забезпечення за час служби в ОВС та пропозицією сплати грошового забезпечення або його складових у разі його не виплати.

Листом УМВС надало позивачу, зокрема, довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , а саме: довідку № 102 від 11.02.2021 року за 2001 рік, довідку № 103 від 11.02.2021 року за 2002 рік, довідку № 104 від 11.02.2021 року за 2003 рік, довідку № 105 від 11.02.2021 року за 2004 рік, довідку № 106 від 11.02.2021 року за 2005 рік, довідку № 107 від 11.02.2021 року за 2006 рік, довідку № 108 від 11.02.2021 року за 2007 рік, довідку № 109 від 11.02.2021 року за 2008 рік, довідку № 110 від 11.02.2021 року за 2009 рік, довідку № 111 від 11.02.2021 року за 2010 рік, довідку № 112 від 11.02.2021 року за 2011 рік, довідку № 113 від 11.02.2021 року за 2012 рік, довідку № 114 від 11.02.2021 року за 2013 рік, довідку № 115 від 11.02.2021 року за 2011 рік.

З довідок за 2001-2007 роки позивач дізнався, що йому не нараховано та, відповідно, не сплачено, належні, передбачені Указом Президента України №296/96 від 04.10.1996 року "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" абзацами 4,2 ст. 2, матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік та доплата за роботу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу.

З довідок за 2008-2013 роки, позивач дізнався, що йому не нараховано та не сплачено належна йому, передбачена Наказом МВС України №499 від 31.12.2007 року "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" ст. 2.16, щорічна допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Станом на день звернення із позовом УМВС не нарахувало та не сплатило належні позивачу вищезазначені складові грошового забезпечення.

Позивач вважає протиправною бездіяльність УМВС України щодо не вчинення дій із нарахування та виплати йому доплати за роботу у нічний час за 2001-2007 роки, матеріальної допомоги за 2002-2007 роки, матеріальної допомоги за 2008-2013 роки.

З врахуванням викладеного, позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність УМВС щодо ненарахування та виплати на користь ОСОБА_1 доплати за роботу у нічний час за 2001-2007 роки, матеріальної допомоги за 2002-2007 роки, матеріальної допомоги для оздоровлення за 2008-2013 роки;

- стягнути з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 доплату за роботу в нічний час за 2001 рік в сумі 365,75 грн., за 2002 рік в сумі 399 грн., за 2003 рік в сумі 501,59 грн., за 2004 в сумі 437,78 грн., за 2005 рік в сумі 432,19 грн., за 2006 рік в сумі 490,56 грн. за 2007 рік в сумі 462 грн.;

- стягнути з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу за 2002 рік в сумі 476,25 грн., за 2003 рік в сумі 476,25 грн., за 2004 рік в сумі 556,50 грн., за 2005 рік в сумі 669 грн., за 2006 рік в сумі 669 грн., за 2007 рік в сумі 1428,52 грн.;

- стягнути з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для оздоровлення за 2008 рік в сумі 1965 грн., за 2009 рік в сумі 2052,36 грн., за 2010 рік в сумі 2198,38 грн., за 2011 рік в сумі 2125,57 грн., за 2012 рік в сумі 3450,94 грн., за 2013 рік в сумі 3071,25 грн.

Ухвалою від 19.03.2021 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 05.04.2021 року.

05.04.2021року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у зазначений період визначалися Указом президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу" від 4 жовтня 1996 року N 926/96.

Відповідно до абзацу 2 п. 2 зазначеного Указу зазначено, що доплата за службу в нічний час, встановлено в розмірі 35 % посадового окладу.

Крім того, наказом Міністра внутрішніх справ затверджено Методичні рекомендації про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов плати праці працівників, які не мають спеціальних знань рядового і начальницького складу, відповідно до п. 51 зазначених рекомендацій Особам рядового і начальницького складу виплачується доплата за роботу в нічний час у розмірі 35% посадового окладу за кожну годину нічної роботи ( з 22-ї години до 6-ї години).

Для розрахунку доплати в нічний час береться посадовий оклад позивача ділиться на норму годин, які визначені Міністерством праці та соціальної політики України на 2002 - 2006 роки отримується годинна ставка, яка множиться на кількість відпрацьованих годин в нічний час згідно табелів та множився на 35 %.

Підставою для виплати є табель з обов`язковою відміткою в ньому кількості годин, відпрацьованих у нічний час.

Аналізуючи норми спеціального законодавства, відповідач вважає, що належними та допустимими доказами служби у нічний час працівників внутрішніх справ є лише відповідні письмові накази, підписані керівником органу внутрішніх справ, графіки нарядів, чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ та табелі обліку понаднормового виходу на роботу.

Разом з тим, на підтвердження факту залучення позивача до роботи у нічний час, та відомостей щодо фактичної кількості відпрацьованих годин та дійсного виходу в цей час на службу до позовної заяви ОСОБА_1 не долучено.

В архівному відділі УМВС документи, які підтверджують залучення ОСОБА_1 до роботи в нічний час відсутні.

Таким чином, належні та допустимі докази залучення позивача до роботи у нічний час відсутні, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення доплати за службу в нічний час.

Щодо стягнення матеріальної допомоги відповідач зазначає, що питання виплати матеріальної допомоги, та її розмір у спірний період були правом керівника, а не його обов`язком, оскільки, як і премія обмежувалося розміром фонду оплати праці.

Крім того, відповідно до п. 3 методичних рекомендацій про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу підставою для виплати грошового забезпечення є наказ про встановлення відповідних окладів, надбавок, доплат тощо.

Аналізуючи спеціальне законодавство, яке регулює порядок проходження служби в міліції слід прийти до висновку, що формою звернення з підлеглого до керівника був і залишається рапорт. Таким чином, для включення керівником до наказу про отримання матеріальної допомоги, підлеглий повинен був повідомити керівника про необхідність у матеріальній допомозі шляхом подання рапорту. Аналогічні висновки зроблено ВСУ у справі 815/714/16 та судами у справах № 813/4115/17 (рішення 05.11.2020), 200/11028/19-а, 2007677/20-а, 826/13152/17, 540/615/20, №2-175/11.

Разом з тим, в УМВС України в Херсонській області рапорти про виплату допомоги ОСОБА_1 за 2001-2007 роки та накази по особовому складу відсутні, зазначені документи не надані суду і позивачем, тобто не доведено обставини на яких ґрунтуються його вимоги.

На підставі викладеного, відповідач вважає, що вимога про стягнення з УМВС України в Херсонській області матеріальну допомогу за 2002 рік в сумі 476,25 грн., 2003 рік в сумі 476,25 грн., 2004 рік в сумі 556,50 грн., 2005 рік в сумі 669 грн., за 2006 рік в сумі 669 грн., за 2007 рік в сумі 1428,52 задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідач зазначає, що за інформацією заступника голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області відповідального за фінансове забезпечення вбачається, що фонд оплати праці у 2002-2013 роках передбачений не в повному обсязі від потреби.

У даному випадку, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення не є обов`язковою виплатою, а здійснюється при наданні особі щорічної основної відпуски на підставі її рапорту, за умови наявності відповідного бюджетного фінансування.

В свою чергу, ОСОБА_1 не надано суду доказів вибуття у відпустку, подання рапортів про надання матеріальної допомоги.

За інформацією архівного підрозділу в УМВС України в Херсонській області відсутні документи, що є підставою для виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги.

Крім того, Інструкцією № 499 не передбачено можливість здійснення цих виплат поза межами періоду, в якому особа перебувала в щорічній основній відпустці та/або подавала рапорт, а також після звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.05.2019 року у справі №815/714/16 (№К/9901/12708/18), 540/996/19.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

05.04.2021 року відкладено розгляд справи на 23.04.2021 року.

15.04.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника відповідача та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Наказом УМВС України в Херсонській області № 396 о/с від 06.11.2015 року майора міліції ОСОБА_1 - старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Новокаховського міського відділу УМВС звільнено з органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил.

На заяву ОСОБА_1 від 19.01.2021 року УМВС України в Херсонській області листом від 25.02.2021 року № 118/04/2-2021 повідомило, що інформація про перебування у відпустках у період з 01 жовтня 1999 року по 01 лютого 2001 року у ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області відсутня, оскільки, згідно із записами у послужному списку архівної особової справи ОСОБА_1 , у зазначений період він проходив службу в УМВС України в Харківській області. З питання отримання запитуваної інформації необхідно звернутись у ліквідаційну комісію УМВС України в Харківській області.

Крім того, повідомлено, що у грудні 2014 року на виконання доручення керівництва МВС України від 29.11.2014 №25259/46 "Про передачу на централізоване зберігання архівного фонду органів внутрішніх справ України" накази, розпорядження, вказівки УМВС області з основної діяльності і по особовому складу за 1944-2011 роки направлені на постійне зберігання у Галузевий державний архів Департаменту з питань режиму та службової діяльності МВС України (м. Київ, вул. Богомольця, 10).

При ліквідації Комсомольського відділу міліції Херсонського міського відділу, Горностаївського районного відділу, Скадовського районного відділу, Каховського районного відділу, Чаплинського районного відділу та Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області накази, розпорядження начальників Комсомольського відділу міліції Херсонського міського відділу, Горностаївського районного відділу, Скадовського районного відділу, Каховського районного відділу, Чаплинського районного відділу та Новокаховського міського відділу УМВС про відпустки за 2003-2014 роки на зберігання у архівний підрозділ УМВС не передані.

За результатами перевірки справ наказів начальника Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області з основної діяльності за 2015 рік встановлено, що наказом Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області від 24.09.2015 № 394 ОСОБА_1 надавалася чергова відпустка за 2015 рік. Наказом Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області від 02.11.2015 № 445 ОСОБА_1 була надана інша частина невикористаної чергової відпустки за 2015 рік.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Управління МВС України в Херсонській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за роботу у нічний час за 2001-2007 року та стягнення з Управління МВС України в Херсонській області доплати за роботу в нічний час за 2001-2007 роки суд зазначає наступне.

Частина перша статті 19 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" (далі - Закон № 565-ХІІ) передбачає, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Статтею 20 Закону № 565-ХІІ установлено, що для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні.

Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Пункт 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення №114) визначає, що для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Внутрішній розпорядок в органах внутрішніх справ, а також у навчальних закладах (навчальних підрозділах), що здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації начальницького складу Міністерства внутрішніх справ, встановлюється з урахуванням особливостей діяльності різних служб і підрозділів.

При змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.

Особи рядового і начальницького складу зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 1991 року № 197 "Про порядок компенсації особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за службу понад установлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні" (далі - Постанова № 197) передбачає, що при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які утримуються за рахунок коштів республіканського та місцевих бюджетів, а також коштів, що надходять за договорами від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій і громадян, до несення служби понад установлений законодавством робочий час оплата їхньої праці за цей час провадиться у розмірах, передбачених законодавством України про працю, з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Служба осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі.

Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №1297) регламентує, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно з пунктом 3.7 розділу III Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31 грудня 2007 року № 499 (далі - Інструкція № 499), при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.

Служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.

Підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час.

Особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час.

Оплата праці в надурочний час у подвійному розмірі годинної ставки передбачена частиною першою статті 106 Кодексу законів про працю України.

Порядок залучення працівників органів внутрішніх справ до несення служби понад встановлений законодавством робочий час, у тому числі в нічний час, визначено у наказі МВС України від 17 грудня 1991 року № 530, згідно з яким підставами для залучення працівників до понаднормової роботи є графіки нарядів чергувань, затверджені письмовими наказами керівника відповідного розділу. Облік часу роботи, оформлення та подання до фінансової служби документів для нарахування грошової компенсації за надурочний час здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля на кожного працівника. У разі відсутності зазначених документів, додаткова оплата понаднормової служби не проводиться.

Матеріали справи не містять та сторонами до суду не надано документів, які б свідчили про залучення позивача до служби в нічний час, таких як: наказів, табелів обліку понаднормового виходу, табелів обліку використання робочого часу щодо підтвердження виконання роботи, книги нарядів щодо залучення до служби в нічний час .

Аналогічного висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 825/66/16.

Таким чином, за відсутності доказів в справі суд вважає, що позовні вимоги позивача у частині визнання протиправною бездіяльності Управління МВС України в Херсонській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за роботу у нічний час за 2001-2007 року та стягнення з Управління МВС України в Херсонській області доплати за роботу в нічний час за 2001-2007 роки не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Управління МВС України в Херсонській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги за 2002-2007 року та стягнення з Управління МВС України в Херсонській області матеріальної допомоги за 2002-2007 роки суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої ст. 19 Закону України "Про міліцію" форми і розміри грошового утримання працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Пунктом 2 Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року № 926/26 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" (далі - Указ № 926/26) з метою впорядкування грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ постановлено: виплачувати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на рік (цей Указ набирав чинності з 1 грудня 1996 року, втратив чинність 01 січня 2008 року).

Зазначеним нормативно-правовим актом виплати, визначені п. 2., на відміну від виплат, передбачених п. 3 цього Указу, не обмежувались розміром асигнувань, що виділяються на утримання цих органів та їх проведення було не правом, а обов`язком керівників органів внутрішніх справ.

Проте, порядку виплати матеріальної допомоги зазначений указ не передбачав.

Разом з тим, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.06.2005 № 501 затверджені Методичні рекомендації про порядок застосування нормативно - правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу.

Пункт 60 зазначених рекомендацій передбачав, що матеріальна допомога виплачується у розмірі місячного грошового забезпечення на рік, а для працівників юридичних служб (передбачених п. 29) розміри матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення у розмірі двомісячного грошового забезпечення. Фактичні витрати на матеріальну допомогу, відповідно до вимог бюджетного законодавства, проводяться тільки в межах затвердженого фонду оплати праці. Преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ провадиться відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у відсотках до місячного грошового забезпечення в межах фонду преміювання, створеного в розмірі чотиримісячного фонду грошового забезпечення, без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами. Місячний фонд преміювання становить 33,3% грошового забезпечення.

Зазначене свідчить, що питання виплати матеріальної допомоги та її розмір у спірний період були правом керівника, а не його обов`язком, оскільки, як і премія обмежувалося розміром фонду оплати праці.

Крім того, відповідно до п. 3 методичних рекомендацій, підставою для виплати грошового забезпечення є наказ про встановлення відповідних окладів, надбавок, доплат тощо.

Аналізуючи спеціальне законодавство, яке регулює порядок проходження служби в міліції, слід прийти до висновку, що формою звернення з підлеглого до керівника був і залишається рапорт. Таким чином, для включення керівником до наказу про отримання матеріальної допомоги, підлеглий повинен був повідомити керівника про необхідність у матеріальній допомозі шляхом подання рапорту.

Аналогічні висновки зроблено ВСУ у справі 815/714/16 та судами у справах № 813/4115/17 (рішення 05.11.2020), 200/11028/19-а, 2007677/20-а, 826/13152/17, 540/615/20, №2-175/11.

Судом також встановлено, що в УМВС України в Херсонській області рапорти про виплату допомоги ОСОБА_1 за 2002-2007 роки та накази по особовому складу відсутні.

Таким чином, оскільки відсутні докази звернення позивача з рапортом про виплату йому допомоги за 2002-2007 роки, тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати на користь позивача матеріальної допомоги за 2002-2007 року та стягнення з відповідача матеріальної допомоги за 2002-2007 роки.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Управління МВС України в Херсонській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для оздоровлення за 2008-2013 року та стягнення з Управління МВС України в Херсонській області матеріальної допомоги для оздоровлення за 2008-2013 роки суд зазначає наступне.

Постановою КМУ від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" надано право керівникам держорганів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Пунктом 2 Постанови КМУ від 07.11.2007 №1294 передбачено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством внутрішніх справ.

Підпункт 3 п. 5. Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" надати право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно з підпунктом 2.16.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку.

Відповідно до пункту 2.16.5 вказаної Інструкції, фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення.

За інформацією заступника голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області відповідального за фінансове забезпечення вбачається, що фонд оплати праці у 2008-2013 роках передбачений не в повному обсязі від потреби.

Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення не є обов`язковою виплатою, а здійснюється при наданні особі щорічної основної відпуски на підставі рапорту, за умови наявності відповідного бюджетного фінансування.

Проте, позивачем не надано суду доказів вибуття у відпустку, подання рапортів про надання матеріальної допомоги для оздоровлення.

За інформацією архівного підрозділу в УМВС України в Херсонській області відсутні документи, що є підставою для виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги.

Крім того, Інструкцією №499 не передбачено можливість здійснення цих виплат поза межами періоду, в якому особа перебувала в щорічній основній відпустці та/або подавала рапорт, а також після звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.05.2019 року у справі № 815/714/16 (№К/9901/12708/18).

Під час розгляду цієї справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про подання протягом 2008-2013 років позивачем рапортів про надання матеріальної допомоги для оздоровлення, тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати на користь позивача матеріальної допомоги для оздоровлення 2008-2013 року та стягнення з відповідача матеріальної допомоги для оздоровлення за 2008-2013 роки.

Згідно із частин 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 73 - 78, 90, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30 квітня 2021 р.

Суддя С.О. Варняк

кат. 106030000