Справа № 400/515/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
30.04.2021 № 400/515/20
Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., розглянувши заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень -відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі
за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
довійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просить визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) щодо порядку виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі № 400/515/20 в частині розрахунку виплати середнього заробітку за затримку виплати належних сум за період з 04.10.2019 по 10.12.2020, виходячи із середньоденного грошового забезпечення 408,84 грн. за 297 робочих днів; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виконати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі № 400/515/20 шляхом здійснення розрахунку виплати середнього заробітку за затримку виплати належних сум за період з 04.10.2019 по 10.12.2020, виходячи із середньоденного грошового забезпечення 408,84 грн. за 433 календарні дні та провести виплату середнього заробітку з урахуванням виплаченої суми.
В обгрунтування заяви позивач зазначає, що відповідач провів розрахунок середнього заробітку за період з 04.10.2019 по 10.12.2020 виходячи з 297 робочих днів, тоді як відповідний розрахунок повинен бути проведений виходячи з 433 календарних днів за цей самий період.
Ухвалою від 19.03.2021 суд прийняв заяву до розгляду, призначив судове засідання на 08.04.2021 та запропонував відповідачу подати письмові пояснення по суті заяви.
Відповідач подав пояснення по суті заяви позивача, в яких повідомив, посилаючись на пункти 2, 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок № 100): середня заробітна плата обчислена виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували місяцю, в якому відбувалася подія, з якою пов`язана відповідна виплата; нарахування виплати проводилось виходячи з розміру середньоденної заробітної плати; нарахування виплати проводилось шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком; середньоденна заробітна плата визначена діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідач зазначив, що застосував для цілей розрахунку статтю 52 Кодексу законів про працю України, згідно з якою для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.
Виплата здійснена за 297 робочих днів за період з 04.10.2019 по 10.12.2020 (день фактичного розрахунку).
Ухвалою від 14.04.2021, після ознайомлення з поясненнями відповідача, суд відклав судовий розгляд, зобов`язав відповідача не пізніше 21.04.2021 подати до суду розрахунок середнього заробітку позивача та задовольнив клопотання відповідача про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.
Представник відповідача просила відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на здійснення відповідачем розрахунку середнього заробітку позивача відповідно до чинного законодавства та повідомила, що витребуваний судом розрахунок середнього заробітку направлений до суду засобами поштового зв`язку 19.04.2021.
Оскільки станом на 30.04.2021 зазначений вище розрахунок до суду не надходив, суд розглядає заяву за наявними у справі матеріалами.
Постановляючи цю ухвалу, суд виходить з такого.
Рішенням від 13.04.2020 у справі № 400/515/20 Миколаївський окружний адміністративний суд частково задовольнив позов позивача до відповідача, а саме: визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації щорічної основної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 календарних днів та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 03.10.2019; зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію щорічної основної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 календарних днів та грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 03.10.2019; зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплат належних сум з 04.10.2019 по день фактичного розрахунку; у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення набрало законної сили 16.09.2020.

12.11.2020 суд видав позивачу два виконавчі листи зобов`язального характеру.

Суд установив, що на виконання Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі № 400/515/20 у частині нарахування і виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідач нарахував позивачу 121 426,06 грн., з яких виплатив 65 168,58 грн.

Зокрема, з нарахованої суми відповідач утримав ПДФО в сумі 21 856,69 грн., військовий збір у сумі 1 821,39 грн., аліменти за виконавчим листом від 16.03.2015 № 2/489/1014/15 в сумі 32 579,40 грн.

Проти законності і підставності здійснених відрахувань позивач не заперечує.

Обчислюючи середній заробіток, відповідач керувався такими вихідними даними:

- грошове забезпечення за серпень 2019 року 12 469,68 грн.;

- - грошове забезпечення за вересень 2019 року 12 469,68 грн.;

- кількість робочих днів за період з 04.10.2019 по 10.12.2020 297.

Зазначені обставини суд установив з розрахунку виплати середнього заробітку за весь час затримки виплат належних сум з 04.10.2019 по день фактичного розрахунку (далі Розрахунок, а. с. 136), виконаний відповідачем та наданий до Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на примусовому виконанні в якому перебували виконавчі листи від 12.11.2020 у справі № 400/515/20.

Матеріали справи також свідчать, що датою розрахунку відповідача з позивачем з виплати грошової компенсації додаткової відпустки є 10.12.2020. Сторонами ця обставина визнається, оскільки обидві сторони посилаються на один і той самий період (з 04.10.2019 по 10.12.2020).

Розрахунок свідчить про те, що суму грошового забезпечення за вказані вище два місяці (12 469,68 + 12 469,68 = 24 939,36) відповідач поділив на кількість календарних днів у цих місяцях (31+30 = 61) та помножив на кількість робочих днів за період з 04.10.2019 по 10.12.2020 (297).

Середньоденна заробітна плата, за розрахунком відповідача, становить 408,84 грн., з чим позивач погоджується.

Розрахунком та вищезагаданими письмовими поясненнями відповідача підтверджується, що середньоденну заробітну плату позивача відповідач визначив виходячи з календарних днів, а суму середнього заробітку з робочих днів.

Спірним питанням є обчислення відповідачем середнього заробітку позивача з урахуванням кількості саме робочих днів (297) у періоді з 04.10.2019 по 10.12.2020.

Позивач наполягає, що такий розрахунок повинен здійснюватися виходячи з календарних днів, яких у періоді з 04.10.2019 по 10.12.2020 433, а не з робочих днів у кількості 297, що і є підставою для звернення позивача до суду із заявою про визнання дій відповідача, вчинених на виконання рішення суду, протиправними.

Інші показники, використані відповідачем для цілей такого обчислення, позивач не оскаржує.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, та особливості їх урахування наведені у Порядку № 100, дія якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

За змістом пункту 5 Порядку № 100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

За пунктом 7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Відтак розрахунок середнього заробітку належить здійснювати виходячи з календарних днів.

Відповідач використав для цілей розрахунку середньоденної заробітної плати (грошового забезпечення) календарні дні за два місяці, що передують звільненню позивача з військової служби, а для обчислення суми середнього заробітку робочі дні, що не ґрунтується на чинному законодавстві.

Відтак суд погоджується з доводами позивача про те, що розрахунок повинен здійснюватися з календарних днів.

Календарних днів у періоді з 04.10.2019 по 10.12.2020 - 434.

Ураховуючи зазначене, середній заробіток за період з 04.10.2019 по 10.12.2020 становить 177 436,56 грн. (408,84 х 434), що є більшим, ніж було нараховано позивачу.

Згідно з частинами першою, шостою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Стаття 249 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає постановлення окремої ухвали.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Суд установив порушення відповідачем норм статті 117 Кодексу законів про працю України та пункту 5 Порядку № 100 під час здійснення розрахунку середнього заробітку позивача на виконання рішення суду від 13.04.2020 у справі № 400/515/20, що полягає у його проведенні виходячи з робочих днів за період з 04.10.2019 по 10.12.2020, а не календарних.

Відтак відповідачу належить здійснити перерахунок суми середнього заробітку позивача за період з 04.10.2019 по 10.12.2020 виходячи з 434 календарних днів у цьому періоді та середньоденного грошового забезпечення у 408,84 грн. та виплатити позивачу обчислену суму за винятком раніше виплаченої суми середнього заробітку та сум обов`язкових відрахувань на підставі закону чи інших рішень судів, що набрали законної сили.

Керуючись статтями 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
1. Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду задовольнити.

2. Направити окрему ухвалу командиру військової частини НОМЕР_1 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статті 117 Кодексу законів про працю України та пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, та прав ОСОБА_1 при виконанні військовою частиною НОМЕР_1 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі № 400/515/20.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 не пізніше одного місяця з дня отримання окремої ухвали повідомити Миколаївський окружний адміністративний суд про заходи, що були вжиті з метою поновлення прав ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).
Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна