Справа № 400/1365/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 р. № 400/1365/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Міністерства соціальної політики України, вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01601
третя особа:Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства соціальної політики України (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача при розгляді звернення позивача до Урядового контактного центру від 28.01.2021 за № ІЛ-11981026 щодо надання виконавчому комітетові Миколаївської міської ради бланка посвідчення реабілітованого зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 № 564; зобов`язати відповідача надати виконавчому комітетові Миколаївської міської ради бланк посвідчення реабілітованого зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 № 564.

Як третю особу позивач зазначив Виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач, на звернення позивача до Урядового контактного центру від 28.01.2021 за № ІЛ-11981026, не надав виконавчому комітетові Миколаївської міської ради бланк посвідчення реабілітованого, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 № 564 зразка для видачі позивачу.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на відсутність доказів порушення ним прав позивача та відповідність його дій чинному законодавству.

Третя особа подала пояснення, в яких просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неодноразові звернення до відповідача з приводу отримання посвідчень реабілітованого затвердженого зразка.

Відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

28.01.2021 через урядову гарячу лінію позивач звернувся до відповідача і просив примусити відповідача замовити виготовлення бланка посвідчення реадалітованого та передати його виконавчому комітетові Миколаївської міської ради. Звернення мотивоване тим, що відсутність такого бланку перешкоджає виконанню виконавчим комітетом Миколаївської міської ради постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі № 400/1508/20.

Листом від 03.02.2021 № 35/0/209-21 відповідач повідомив позивачу про розроблення ним проекту постанови Кабінету Міністрів України „Деякі питання реалізації Закону України „Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, яким, зокрема, передбачається затвердження відповідного посвідчення реабілітованого. Зазначений проект надіслано на погодження до Мінцифри. Після завершення всіх узгоджувальних процедур, визначених чинним законодавством, проект акта буде подано на розгляд Кабінету Міністрів України. У разі прийняття відповідної постанови Уряду відповідачем буде вжито вичерпних заходів з видачі позивачу посвідчення реабілітованого у найкоротші строки.

Ухвалюючи рішення по суті спору між сторонами, суд виходить з такого.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно зі статтею 15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання (стаття 20 Закону № 393/96-ВР).

Відтак звернення позивача до Урядового контактного центру від 28.01.2021 за № ІЛ-11981026 відповідач розглянув у строк, що встановлений Законом № 393/96-ВР, та надав відповідь по суті звернення.

Згідно із статтею 6 Закону України від 17.04.1991 № 962-XII „Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, реабілітованим, які мають право на передбачені цим Законом пільги, видається посвідчення єдиного зразка, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Видача цього посвідчення проводиться за місцем проживання виконавчими органами відповідних сільських, селищних, міських рад, у тому числі обраними об`єднаними територіальними громадами.

08.04.2020 позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо обміну виданого йому посвідчення реабілітованого серії НОМЕР_1 на посвідчення реабілітованого зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 №564 «Про внесення змін і доповнень до постанови Кабінету Міністрів УРСР «Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»; зобов`язання виконавчого комітету Миколаївської міської ради обміняти видане йому посвідчення реабілітованого серії НОМЕР_1 на посвідчення реабілітованого зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 №564 «Про внесення змін і доповнень до постанови Кабінету Міністрів УРСР «Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Постановою від 21.12.2020 у справі № 400/1508/20 П`ятий апеляційний адміністративний суд зобов`язав виконавчий комітет Миколаївської міської ради обміняти видане позивачу посвідчення реабілітованого серії НОМЕР_1 на посвідчення реабілітованого зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 №564 «Про внесення змін і доповнень до постанови Кабінету Міністрів УРСР «Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

У постанові від 21.1.2020 П`ятий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що виконавчий комітет Миколаївської міської ради не виконав вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 № 564 щодо заміни позивачу посвідчення реабілітованого, оскільки воно не в повній мірі відповідає встановленому зразку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі № 400/1508/20 набрала законної сили з 21.12.2020.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі № 400/1508/20 Миколаївський окружний адміністративний суд видав позивачу виконавчий лист від 19.01.2021.

Відтак вказане судове рішення набрало законної сили і є обов`язковим до виконання.

Тобто право позивача на отримання посвідчення реабілітованого установленого зразка суд захистив шляхом ухвалення постанови від 21.12.2020 у справі № 400/1508/20 про зобов`язання саме виконавчого комітету Миколаївської міської ради здійснити обмін посвідчення.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі № 400/1508/20 фактично визначений суб`єкт, який не виконав вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 № 564 щодо заміни позивачу посвідчення реабілітованого - виконавчий комітет Миколаївської міської ради. Як зазначено вище, Міністерство соціальної політики України надало позивачу відповідь на його звернення до Урядового контактного центру від 28.01.2021 за № ІЛ-11981026 в установлений законом строк.

У зв`язку з цим відсутні підстави вважати, що відповідач допустив бездіяльність при розгляді звернення позивача до Урядового контактного центру від 28.01.2021 за № ІЛ-11981026 щодо надання виконавчому комітетові Миколаївської міської ради бланка посвідчення реабілітованого зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 № 564.

За умови існування судового рішення, яке набрало законної сили, яким зобов`язано третю особу фактично видати позивачу посвідчення реабілітованого установленого зразка, позивач не подав суду належних та допустимих доказів порушення його права на отримання такого посвідчення внаслідок дій відповідача, так само як і допущення відповідачем бездіяльності з розгляду його звернення до Урядового контактного центру від 28.01.2021 за № ІЛ-11981026

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного у задоволенні позову належить відмовити.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) до Міністерства соціальної політики України (вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код за ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна