Справа № 638/13925/16-а
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2021 року

Київ

справа №638/13925/16-а

адміністративне провадження №К/9901/32313/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Харківській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 (головуючий суддя: Подобайло З.Г., судді: Григоров А.М., Тацій Л.В.) у справі №638/13925/16-а за позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Харківській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

У серпні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивачка) звернулася до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Харківській області (далі - ДФІ в Харківській області або відповідач), в якому просила визнати протиправною і скасувати постанову ДФІ в Харківській області про накладення адміністративного стягнення від 19.08.2016 №080/20, а провадження по справі закрити.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 скасовано постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2017 та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову:

скасовано постанову ДФІ в Харківській області про накладення адміністративного стягнення серії ДФІ №080/20 від 19.08.2016;

справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 направлено на новий розгляд до ДФІ в Харківській області.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2017.

IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.05.2017 відкрито касаційне провадження у справі.

15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15.04.2021 задоволено заяви суддів Шишова О.О., Дашутіна І.В., Яковенка М.М. про самовідвід, а справу передано до секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення нового складу суду в порядку.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено новий склад суду: головуючий суддя: Чиркін С.М., судді: Бевзенко В.М., Кравчук В.М.

Ухвалою Верховного Суду від 27.04.2021 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання пункту 1.3.6.1 плану роботи ДФІ в Харківській області на І квартал 2016 року, ревізійною групою на підставі направлення від 23.03.2016 №437 було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Харківський бронетанковий завод» (далі - ДП «ХБТЗ») за період з 01.01.2012 по 01.05.2016, результати якої оформлено актом від 05.07.2016 №08-20/13. Ревізію проведено у період з 30.03.2016 по 27.05.2016.

За висновками перевіряючих, зазначені в акті ревізії порушення призвели до заниження у рядку 2350 «Чистий фінансовий результат» форми № 2 «Звіт про фінансові результати» ДП «ХБТЗ» за 2015 рік чистий фінансовий результат (прибуток) на суму 431,1 тис. грн, що є порушенням вимог Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №3 «Звіт про фінансові результати», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 07.02.2013 № 73 (зі змінами; далі - Положення №73) та пункту 1 статті 3 Закону України від 07.02.2013 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV).

Також, порушення призвели до заниження у рядку 09 Розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 16 травня 2011 року №285, за 2015 рік частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті на суму 53 021,88 грн, що є порушенням вимог Положення № 73 та пункту 1 статті 3 Закону №996-ХІV.

Порушення ДП «ХБТЗ» було усунуто в повному обсязі шляхом перерахування до бюджету занижену суму частини чистого прибутку в розмірі 53 021,88 грн.

18.08.2016 посадовою особою Інспекції відносно головного бухгалтера Александрової А.Г. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДФІ №20-2016/180, яким зафіксований факт скоєння позивачкою правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 164-2 КУпАП, суть якого полягає у порушенні частини сьомої статті 8 Закону №996-ХІV, а саме: у внесенні неправдивих даних до фінансової звітності (заниження у рядку 09 «Розрахунку частини чистого прибутку (доходу)» форми № 2 «Звіт про фінансові результати» ДП «ХБТЗ» за 2015 рік на суму 53 021,88 грн). Копія цього протоколу вручена позивачці 18.08.2016, одночасно остання була ознайомлена зі своїми правами та обов`язками, що передбачені статтею 268 КУпАП.

Згідно інформації, зазначеної у повідомленні про розгляд справи про адміністративне правопорушення №20-08-25-14/5789, позивачка повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

За результатами розгляду справи про адмінправопорушення посадовою особою ДФІ в Харківській області 19.08.2016 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №080/20, якою ОСОБА_1 визнано винною у порушенні законодавства з фінансових питань та накладено штраф у розмірі 255 грн.

Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

ІV. АРГУМЕНТИ СТОРІН

В обґрунтування позовних вимог позивачка стверджує про відсутність у посадових осіб ДФІ в Харківській області повноважень складати протоколи у справах про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 164-2 КУпАП. Також на переконання позивачки інкриміноване правопорушення не є триваючим, а отже до нього мають застосовуватися строки притягнення до адміністративної відповідальності, встановлені статтею 38 КУпАП (адмінстягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня його вчинення). Відповідно позивачку піддано стягненню поза межами встановленого законодавцем строку. За позицією позивачки висновок про порушення нею фінансової дисципліни ґрунтується виключно на припущеннях посадових осіб відповідача.

Відповідач проти позову заперечує та наголошує на тому, що оскаржувана постанова винесена у межах та у спосіб визначених законодавцем повноважень. У ході проведеної ревізії достеменно встановлено порушення позивачкою фінансової дисципліни, а тому останню обґрунтовано піддано адміністративному стягненню. Також відповідач стверджує, що скоєне правопорушення є триваючим, а отже притягнення позивачки до відповідальності відбулося у строк встановлений законодавцем.

V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що порушення фінансової дисципліни є триваючим правопорушенням, а тому притягнення позивачки до відповідальності відбулося у межах строку, визначеного статтею 38 КУпАП. З огляду на те, що встановлені у ході ревізії порушення фінансової дисципліни позивачкою не спростовані, а відповідно до частини сьомої статті 8 Закону №996-ХІV відповідальність за ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності підприємства покладається на головного бухгалтера, то ОСОБА_1 обґрунтовано піддано адміністративному стягненню у вигляді накладення штрафу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з порушенням встановленої законодавцем процедури, зокрема за відсутності завчасного повідомлення особи, яка притягається до відповідальності про розгляд справи. Також суд апеляційної інстанції констатував відсутність у органів державного фінансового контролю повноважень на складання протоколів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 164-2 КУпАП. З посиланням на положення статті 293 КУпАП, яка передбачає повноваження органу (посадової особи) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови з направленням справи на новий розгляд до органу державного фінансового контролю.

VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕННЯ

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті та відповідно для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Скаржник наполягає на тому, що порушення позивачкою фінансової дисципліни є триваючим правопорушенням, а тому відповідачем не пропущено строки притягнення її до адміністративної відповідальності. За позицією скаржника, будь-яких порушень під час розгляду справи про притягнення позивачки до відповідальності ним допущено не було. Позивачка належним чином та своєчасно була проінформована про розгляд стосовно неї справи, а небажання особи, яка притягається до відповідальності, взяти участь у її розгляді не свідчить про порушення процедури розгляду справи з боку органу державного фінансового контролю. Також скаржник стверджує про наявність у нього відповідних повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Позивачка у поданих до суду касаційної інстанції запереченнях стверджує про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення. Також на переконання позивачки посадовими особами відповідача порушено процедуру розгляду справи про притягнення до адмінвідповідальності.

VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.

Згідно із статтею 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень статті 164-2 КУпАП адміністративним правопорушенням з фінансових питань визнається приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, порушення правил ведення касових операцій, перешкоджання працівникам державної контрольно-ревізійної служби у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів по відшкодуванню з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності.

Статтею 234-1 КУпАП установлено, що органи державного фінансового контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства з фінансових питань (стаття 164-2), порушенням порядку припинення юридичної особи (частини третя - шоста стаття 166-6).

Від імені органів державного фінансового контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, його заступники, а також інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Згідно із частиною другою статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Отже, з огляду на те, що позивачка піддана адміністративному стягненню на підставі статті 164-2 КУпАП, то є помилковими висновки суду апеляційної інстанції про відсутність у посадових осіб органів державного фінансового контролю повноважень складати протоколи про правопорушення у справах пов`язаних з порушенням законодавства з фінансових питань.

Водночас в цілях правильного застосування положень статті 38 КУпАП та відповідно наслідків пропуску строків для притягнення особи до адмінвідповідальності, ключовим у цій справі є вирішення питання віднесення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164-2 КУпАП до триваючого правопорушення чи правопорушення, що носить разовий характер.

Так, правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Колегія суддів наголошує, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Частиною сьомою статті 8 Закону №996-XIV, порушення якої ставиться позивачці в вину, передбачено, що головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер): забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов`язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

За змістом пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України фінансова звітність приймається контролюючим органом (в даному випадку - органом Державної фінансової служби України) у порядку, передбаченому для подання податкової декларації.

Так, за приписами статті 164-2 КУпАП внесення неправдивих даних до фінансової звітності тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас частиною першою статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Тобто приписами статті 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Як вбачається зі змісту статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

За висновками акту перевірки, позивачкою допущено ведення бухгалтерського обліку із порушенням установленого порядку, а саме: внесено неправдиві дані до фінансової звітності та заниження у рядку 09 «Розрахунки частини чистого прибутку (доходу)» форми № 2 «Звіт про фінансові результати» ДП «ХБТЗ» за 2015 рік (далі - звіт форми №2) на суму 53 021,88 грн. Водночас з моменту складання та подання до контролюючого органу (тобто з 26 лютого 2016 року) підприємством звіту про фінансові результати за 2015 рік, цей звіт є документом, що засвідчує певні факти, які по суті, мають юридичне значення.

Зазначене порушення, що не заперечується відповідачем було усунуто підприємством у червні 2016 року шляхом перерахування до бюджету заниженої суми частини чистого прибутку в розмірі 53 021,88 грн. Перерахування коштів в добровільному порядку свідчить про визнання факту заниження частини чистого прибутку.

Верховний Суд констатує, що ревізія фінансово-господарської діяльності ДП «ХБТЗ», де працює позивачка, проведена за період з 01.01.2012 по 01.05.2016. Акт за результатами перевірки було складено 05.07.2016, а оскаржувана постанова відповідачем винесена тільки 19.08.2016, тобто з пропуском встановленого КУпАП строку для накладання адміністративного правопорушення.

Отже, передбачене статтею 164-2 КУпАП правопорушення, яке полягає у внесенні неправдивих даних до фінансової звітності, характеризується вчиненням одноразової дії у певний час та є закінченим в момент подання відповідного звіту до контролюючого органу (лютий 2016 року).

Тому зазначене порушення не можна вважати триваючим, а отже, адміністративне стягнення за його вчинення може бути накладене не пізніше як через два місяці з дня його вчинення.

Правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №638/13927/16-а, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від такої.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку про притягнення позивачки до адмінвідповідальності поза межами строків, встановлених статтею 38 КУпАП.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

У спірному випадку обраний судом апеляційної інстанції спосіб захисту порушених прав позивачки шляхом направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до ДФІ в Харківській області не відповідає засадам адміністративного судочинства, позаяк КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції рішення у справі), який є спеціальним законом при вирішенні справ адміністративної юрисдикції, не передбачав повноважень судів за результатами перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності скасовувати постанови органів влади та скеровувати справу на новий розгляд до цих органів.

VІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до положень статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, коли суди повно і правильно встановили обставини справи, проте неправильно тлумачили закон, який підлягав застосуванню, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Харківській області задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 у справі №638/13925/16-а - скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати протиправною і скасувати постанову ДФІ в Харківській області про накладення адміністративного стягнення від 19.08.2016 №080/20.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

В. М. Бевзенко

В. М. Кравчук