Справа № 600/1088/21-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/1088/21-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов`язати вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та зобов`язати сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецької області подання про повернення її, ОСОБА_1 , суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3073,00 грн, згідно квитанції АТ "Таскомбанк"№ ПН1934723 від 29.12.2020/

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 14.11.2020 ним було укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 6001, згідно якого він придбав квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки, відповідно до положень Закону України Про нотаріат однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії є невнесення встановлених законодавством платежів пов`язаних з її вчиненням особою, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, він був змушений сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 3073,00 грн, хоча житло придбавалось ним вперше.

Позивач також зазначає, що Законом України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування передбачені підстави звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, у т.ч. від сплати вказаного збору звільняються громадяни, які придбавають житло і перебувають у черзі одержання житла або придбавають житло вперше.

У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з вимогою про вчинення дій щодо повернення сплаченого ним збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Однак, позивачем була отримана відповідь від 22.01.2021 р., в якій вказано, що законом не передбачено визначення осіб, які придбавають житло вперше.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Крім того, вказаною ухвалою залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне Управління Державної Казначейської служби України у Чернівецької області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду відзив на адміністративний позов, у якому вказувало, що оскільки не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, повідомило позивача про те, що законодавством не передбачено порядку визначення осіб, які придбавають житло вперше.

Враховуючи положення Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування відповідач вважає, що право на отримання пільги надається у вигляді звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування або на повернення такого зайво сплаченого збору за умови наявності у громадянина доказів, що такий громадянин перебуває у черзі на одержання житла або придбаває житло вперше.

З огляду на наведене, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам законодавства України, яке регулює порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Головне Управління Державної казначейської служби України у Чернівецької області (далі - третя особа) подало до суду письмові пояснення, у яких, посилаючись на норми ст. ст. 43, 45 Бюджетного кодексу України та Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного чи місцевих бюджетів вказало, що підставою для повернення помилково або надмірну зарахованих до бюджету коштів є подання наступних документів: заяви платника, подання органу, що контролює справляння коштів до відповідного бюджету. На підставі наведеного, третя особа просила суд у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідно ст. 163 КАС України.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

29.12.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, на умовах якого позивач придбав квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 10-11).

Пунктом 4 договору купівлі-продажу зазначено, що ринкова вартість квартири становить 307253,00 грн.

В п. 12 договору купівлі- продажу зазначено, що на виконання Закону України Про збір на обов`язкове пенсійне страхування сплату збору на обов`язкове пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості квартири, зазначеної п. 7 даного договору здійснює покупець.

Вказаний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 6001.

Дослідженням квитанції АТ "Таскомбанк"№ ПН1934723 від 29.12.2020 встановлено, що позивач здійснив сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій з купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 3073,00 грн. Сплата збору проведена позивачем на такі реквізити: отримувач Чернівецьке УК/м.Чернівці/24140500; код отримувача 37978173; рахунок отримувача: НОМЕР_1 ; банку платника: 512- Чернівецьке відділення №12 Таксомбанк; банк отримувача: Казначейство України; призначення платежу: *;101;;24140500; збір з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна (а.с. 14).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта судом встановлено, що позивач володіє наступними об`єктами нерухомого майна, а саме: квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 29,20 кв.м, житловою площею 12,60 кв.м, квартира складається з 1 житлової кімнати, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_3 ; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, квартири, серія та номер: № 6001, виданий 29.12.2020, видавник: Савчук В.Г., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області; форма власності: приватна; розмір частки: 1/1; власник: ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

16.01.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив про придбання ним квартири та сплату при цьому збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 3073,00 грн. У зв`язку з наведеним та посилаючись на п. 1 ст. 9 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, позивач просив вчинити дії щодо направлення до органу казначейства Подання про повернення йому сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3073,00 грн, згідно квитанції АТ "Таскомбанк"№ ПН1934723 від 29.12.2020 р. (а.с. 15-16).

22.01.2021 відповідач листом за вх. №2400-0502-8/5892 направив на адресу позивача відповідь, в якій посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №866 Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, повідомив, що у органу Пенсійного фонду України відсутні підстави для формування подання органам казначейської служби про повернення помилково сплачених коштів (а.с. 17).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування від 26 червня 1997 року №400/97-ВР (далі Закон №400/97-ВР).

Відповідно до абзацу 1 пункту 9 статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Абзацом 2 пункту 9 статті 1 Закону №400/97-ВР визначено, що нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Згідно абзацу 3 пункту 9 статті 1 Закону № 400/97-ВР нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування врегульовані і у Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі Порядок №1740).

Згідно з пунктом 15-1 Порядку №1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 15-3 Порядку №1740 визначено, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Отже, громадяни, які придбавають нерухоме майно, зокрема квартиру, вперше не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тобто звільнені від його сплати в розмірі 1 % від вартості нерухомого майна (квартири), зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.

Разом з цим постановою Кабінету Міністрів України Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій від 23 вересня 2020 року № 866 внесено зміни до Порядку №1740, а саме:

Пункт 15-2 доповнено підпунктами в і г такого змісту: збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

Пункт 15-3 доповнено абзацом такого змісту: нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах в і г пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, наведеними змінами до Порядку №1740, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, усунена правова невизначенність щодо розуміння юридичного терміну "придбавають". Зокрема, під "придбаває житло вперше" необхідно розуміти, що фізична особа не має та не набувала права власності на житло, в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя. Тобто, визначення "придбаває, охоплює не лише оплатне набуття права власності на певний об`єкт, а і його приватизацію, успадкування, дарування та купівля частки в спільному майні подружжі. Лише у разі відсутності наведених способів придбавання нерухомого майна, особа відповідно до пункту 15-2 Порядку №1740 не сплачує збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що при оформленні договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2020 р. позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 3073,00 грн, згідно квитанції АТ "Таскомбанк"№ ПН1934723 від 29.12.2020 р.

При цьому відомості інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта свідчать про те, що позивачем не зареєстровано будь-яких операцій з придбання нерухомого майна, що в розумінні Податкового кодексу України належить до об`єктів житлової нерухомості, окрім придбання на підставі договору від 29.12.2020 р., що зареєстрований в реєстрі за № 6001 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г., квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна (об`єктів житлової нерухомості) та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

При цьому в силу вимог ч. другої ст. 77 КАС України обов`язок доказування правомірності оскаржуваних дій, рішень чи бездіяльності покладається саме на суб`єкта владних повноважень, тобто в даному випадку на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Крім цього, варто зазначити, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Окрім цього, відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (PincovdandPine v. The Czech Republic), Ґаші проти Хорватії (Gashiv. Croatia), Трго проти Хорватії (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу належного урядування, згідно з яким державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у даних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Тому посилання відповідача на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, є необґрунтованими.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №819/33/17, від 20 березня 2018 року у справі №819/1249/17, які суд враховує відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо доводів відповідача в обґрунтування своєї позиції, викладеної у відзиві, суд зазначає, що внесені Постановою №866 до Порядку №1740 зміни не позбавляють Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області обов`язку щодо складання та направлення до органів казначейства подання про повернення позивачу безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

При цьому помилкова сплата такого збору під час нотаріального посвідчення операції з купівлі-продажу житла не може бути підставою для відмови у поверненні помилково сплаченого збору, оскільки в такому випадку порушується саме право на повернення безпідставно сплачених коштів.

Законодавство не містить норм щодо заборони повернення помилково сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у разі добровільної сплати таких коштів під час документального оформлення набуття права власності на житло.

Суд наголошує, що посилання відповідача на ненадання позивачем документів та інформації, зазначеної у пп. в і г п.15-2 Порядку №1740 для формування подання про повернення коштів є необґрунтованим, оскільки п.15-2 Порядку №1740 регулює процес звільнення особи від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майн, а тому його дія не поширюється на правовідносини, які виникають між особою та органом пенсійного фонду з приводу повернення вже сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у поверненні збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі у розмірі 3073,00 грн, згідно квитанції АТ "Таскомбанк"№ ПН1934723 від 29.12.2020 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає:

1) розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства;

2) контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, реєстрації взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов`язаннями;

3) ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів з дотриманням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку в державному секторі та інших нормативно-правових актів Міністерства фінансів України;

4) здійснення інших операцій з бюджетними коштами.

Згідно ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначається Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 р. № 787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 р. за № 1650/24182 (далі Порядок №787, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Згідно абз. 2 п. 5 Порядку №787 подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Абзацом 5 п. 5 Порядку №787 передбачено, що подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Згідно підпункту 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 р. №215 (далі Положення №215, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює, у т.ч.: повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до п.п. 6 п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 р. № 280 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо, у т.ч.: забезпечення надходжень від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень відповідно до законодавства.

Згідно підпункту 3 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 р. № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 р. за № 40/26485 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу управлінь Фонду щодо забезпечення надходжень від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень та платників відповідно до законодавства.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 р. № 21-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 р. за № 988/18283, затверджено Порядок ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів (далі Порядок № 21-2, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.2 Порядку № 21-1 передбачено, що Порядком установлюється механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, сум штрафів та пені, що застосовуються до платників, на яких покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - платники).

Згідно п. 7.2 Порядку № 21-1 суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом у спірних правовідносинах є територіальний орган Пенсійного фонду України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 245 КАС України наведено перелік рішень, які суд може прийняти у разі задоволення позову.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 3-4 ст. 245 КАС України).

Із змісту вказаних норм видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, закріплені в ст. 245 КАС України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, визнає бездіяльність протиправною та зобов`язує відповідача сформувати та подати до органу Державної казначейської служби України відповідне подання про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3073,00 грн, згідно квитанції АТ "Таскомбанк"№ ПН1934723 від 29.12.2020.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №813/1126/17.

Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність відмови позивачу у вчиненні дій щодо повернення сплаченого ним збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 77, 139, 241, 243, 245, 246, 255, 293 та 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецької області подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецької області подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3073,00 грн, згідно квитанції АТ "Таскомбанк"№ ПН1934723 від 29.12.2020.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати (судовий збір) в сумі 908,00 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників справи:

позивач ОСОБА_1 (с. Владична, Хотинський район, Чернівецька область, код РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, будинок 3, місто Чернівці, );

третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецької області (вулиця Аксенина Василя, буд. 2-е, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький