Справа № 826/13511/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 826/13511/17

адміністративне провадження № К/9901/33175/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Данилевич Н.А.,

суддів: Кашпур О.В., Шевцової Н.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року (головуючий суддя Мазур А.С.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року (головуючий суддя - Кузьмишина О.М., судді: Файдюк В.В., Собків Я.М.) у справі №826/13511/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «АТП-16351» до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство «АТП-16351», з 11.05.2018 перейменоване на Приватне акціонерне товариство «АТП-16351» (далі - позивач, ПрАТ «АТП-16351»), звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач, Казначейство), в якому, з урахуванням уточнень, просило:

визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, яка полягає у невиконанні: наказу Господарського суду Харківської області від 25.02.2014, виданого на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2014 у справі №922/1990/13; наказу Господарського суду Харківської області від 09.06.2015, виданого на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2015 у справі №922/2454/15; двох наказів Господарського суду Харківської області від 31.01.2017 (про стягнення 3% річних та інфляційних втрат; про стягнення судового збору), виданих на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 16.01.2017 у справі №922/3953/16;

зобов`язати Державну казначейську службу України вчинити передбачені нормами чинного законодавства дії, направлені на виконання: наказу Господарського суду Харківської області від 25.02.2014, виданого на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2014 у справі №922/1990/13; наказу Господарського суду Харківської області від 09.06.2015, виданого на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2015 у справі №922/2454/15; двох наказів Господарського суду Харківської області від 31.01.2017 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат; про стягнення судового збору), виданих на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 16.01.2017 у справі №922/3953/16;

присудити на користь ПрАТ «АТП-16351» сплачений ним судовий збір у розмірі 3368,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, позов Приватного акціонерного товариства «АТП-16351» задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, яка полягає у невиконанні наказу Господарського суду Харківської області від 25.02.2014, виданого на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2014 у справі №922/1990/13, та наказу Господарського суду Харківської області від 09.06.2015, виданого на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2015 у справі №922/2454/15.

Зобов`язано Державну казначейську службу України вчинити передбачені нормами чинного законодавства дії, направлені на виконання наказу Господарського суду Харківської області від 25.02.2014, виданого на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2014 у справі №922/1990/13, та наказу Господарського суду Харківської області від 09.06.2015, виданого на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2015 у справі №922/2454/15.

У задоволенні решти вимог позивача відмовлено.

Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства «АТП-16351» (, вул. Курязька, 5, с. Подвірки, Дергачівський р-н, Харківська обл., 62371) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1684,00 (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України (, вул. Бастіонна, 6, м.Київ, 01601).

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що заява позивача з виконавчими документами по справі №922/3953/16 була отримана відповідачем 27.02.2017, а відповідний лист відповідачем направлено до Міністерства фінансів України - 01.03.2017, тобто в межах встановленого 10-денного терміну, що свідчить про те, що в цій частині позовних вимог підстави вважати, що Казначейство допустило протиправну бездіяльність відсутні, так як обов`язки, передбачені вимогами Порядку №845, зокрема п.49, відповідачем було виконано, незважаючи на те, що судове рішення у даній справі все ж залишається невиконаним. У даному випадку, за встановлених обставин, невиплата коштів за виконавчими документами у справі №922/3953/16 зумовлена не бездіяльністю відповідача (як суб`єкта владних повноважень), а відсутністю належного асигнування відповідної бюджетної програми, що виходить за межі компетенції відповідача, так як покладені чинним законодавством обов`язки, в межах його повноважень, Казначейством було виконано. Щодо виконання виконавчих документів у інших двох справах, а саме № 922/1990/13 та № 922/2454/15, то суди зазначили, що накази на примусове виконання судових рішень у справах №922/2454/15 та №922/1990/13 були отримані Казначейством відповідно 05.10.2015 та 21.10.2015. Однак доказів, які б підтверджували, що відповідач у 10-денний термін з моменту надходження від позивача відповідних виконавчих документів звертався до Міністерства фінансів України з відповідними пропозиціями щодо необхідності внесення змін до Закону України про Державний бюджет України відсутні, що свідчить про невиконання відповідачем обов`язку, передбаченого п.49 Порядку №845. Суди вказали, що приписи п.49 Порядку №845 вимагають направлення до Міністерства фінансів України пропозицій щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України після надходження кожного виконавчого документа від кожного стягувача, а тому належним доказом виконання зазначених приписів може бути лише відповідне звернення до Мінфіну, направлене із дотримання встановленого Порядком терміну, в даному випадку датоване з 05 по 15 жовтня 2015 р. та з 21 по 31 жовтня 2015 р. відповідно, які у матеріалах справи відсутні. Подані відповідачем копії звернень до Мінфіну, датовані іншим періодом, є неналежними доказами, а тому суди не взяли їх до уваги. Суд апеляційної інстанції також оцінив критично доводи відповідача стосовно того, що Казначейством було скеровано до Мінфіну в наступні періоди пропозиції щодо необхідності внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України» в частині збільшення видатків на погашення заборгованості, що склалася в процесі виконання рішень судів, які гарантовані державою, оскільки їх загальний зміст не позбавляє відповідача обов`язку скерування пропозицій щодо збільшення видатків у строк, визначений законом.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)

29 листопада 2019 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Державної казначейської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені рішення судів в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні цих вимог.

В обґрунтування поданої касаційної скарги Державна казначейська служба України вказує на помилковість висновків суду першої інстанції в частині встановлення приписами п. 49 Порядку № 845 обов`язку направлення до Міністерства фінансів пропозицій щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України після надходження кожного виконавчого документа від кожного стягувача, оскільки дана норма не містить такої вимоги. Відповідач стверджує, що, окрім неврахованих судом першої інстанції звернень Казначейства до Мінфіну в наступні періоди, ДКСУ звертало увагу Мінфіну на недостатність фінансування зазначеної бюджетної програми при підготовці бюджетних запитів, а також зверталося до Кабінету Міністрів України та Мінекономрозвитку, копії листів, до яких наявні в матеріалах справи, що свідчить про вжиття Казначейством усіх необхідних заходів для своєчасного виконання виконавчих документів, а отже, і відсутність протиправності дій в частині їх несвоєчасного виконання. Скаржник також звертає увагу на те, що судами попередніх інстанцій не враховано позицію Верховного Суду у аналогічних справах (постанови від 14.06.2018 у справі № 804/3242/17, від 25.07.2018 у справі №466/3828/17)

25 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив позивача на зазначену касаційну скаргу, в якому він, посилаючись на необґрунтованість доводів останньої, просить залишити її без задоволення, а рішення судів - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2021 року касаційну скаргу Державної казначейської служби України призначено до касаційного розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

25.09.2014 Господарським судом Харківської області видано наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2014 у справі №922/1990/13 про стягнення заборгованості на користь ПрАТ «АТП-16351» з Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області (а.с.34).

09.06.2015 Господарським судом Харківської області видано наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2015 у справі №922/2454/15 про стягнення коштів на користь ПрАТ «АТП-16351» з Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області (а.с.56).

24.09.2015 ПрАТ «АТП-16351» звернулось до УДКСУ у Дергачівському районі Харківської області із заявою від 24.09.2015 №69 про виконання рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2015 у справі №922/2454/15 про стягнення на користь ПрАТ «АТП-16351» коштів у сумі 377419,83 грн. (а.с.57-59).

15.10.2015 після відновлення судом строку для пред`явлення до виконання наказу від 25.02.2014 у справі №922/1990/13 ПрАТ «АТП-16351» повторно звернулось до УДКСУ у Дергачівському районі Харківської області із заявою від 15.10.2015 №80 про виконання рішення Господарського суду Харківської області у зазначеній справі (а.с.44-46).

03.11.2015 УДКСУ у Дергачівському районі Харківської області листом від 03.11.2015 №02-12/1636 повідомило ПрАТ «АТП-16351» про те, що у зв`язку із отриманням відповіді від боржника про неможливість самостійного виконання виконавчого документа у справі №922/2454/15 управління, відповідно до п.33 Порядку №845, передало документи та відомості згідно з пп.1 п.47 цього Порядку до Державної казначейської служби України для здійснення безспірного списання.

14.12.2015 ПрАТ «АТП-16351» звернулось до УДКСУ у Дергачівському районі Харківської області із заявою про отримання інформації щодо стадії, на якій знаходиться процес виконання наказу Господарського суду Харківської області від 25.02.2014 по справі №922/1990/13 (а.с.47).

31.01.2017 Господарським судом Харківської області видано два накази на примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області від 16.01.2017 у справі №922/3953/16 про стягнення на користь ПрАТ «АТП-16351» коштів з Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області (а.с.67-68).

10.02.2017 ПрАТ «АТП-16351» звернулось до УДКСУ у Дергачівському районі Харківської області із заявою від 10.02.2017 №5 про виконання рішення Господарського суду Харківської області від 16.01.2017 у справі №922/3953/16 про стягнення на користь ПрАТ «АТП-16351» коштів у сумі 453841,54 грн. (а.с.69-71).

22.05.2017 ПрАТ «АТП-16351» листами за вих. №25 та №26 направлено скарги начальнику ГУ ДКС України у Харківській області щодо тривалого невиконання судових рішень, які перебувають на виконанні у казначействі, по справах №922/2454/15 та №922/3953/16 з підстав неправомірного посилання Казначейства на відсутність коштів у державному бюджеті та на черговість виконання судових рішень, як на причину невиконання зазначених судових рішень (а.с.62-63, 72-73).

25.05.2017 ГУ ДКС України у Харківській області у відповідь на скаргу ПрАТ «АТП-16351» листом №12-18/561-3432 повідомило, що відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду, що гарантовані державою, здійснюється Державною казначейською службою України. Відповідно, судове рішення у справі №922/2454/15 буде виконуватись безпосередньо ДКС України у порядку черговості надходження таких документів (а.с.64).

26.05.2017 УДКСУ у Дергачівському районі Харківської області у відповідь на скаргу ПрАТ «АТП-16351» листом №01-43/389 повідомило, що у зв`язку з відсутністю у боржника - Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської РДА Харківської області відповідних бюджетних призначень для виконання рішення Господарського суду Харківської області від 16.01.2017 у справі №922/3953/16, на підставі п.33 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ України від 03.08.2011 №845, з метою безспірного списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою КПКВ 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою», Управлінням ДКСУ у Дергачівському районі 28.04.2017 виконавчі документи по справі були передані для подальшого виконання до ГУ ДКСУ у Харківській області.

13.07.2017 ПрАТ «АТП-16351» листом вих.№28 направлено скаргу начальнику ГУ ДКС України у Харківській області щодо тривалого невиконання судових рішень, які перебувають на виконанні у казначействі, по справах №922/1990/13, №922/2454/15, №922/3953/16 з підстав неправомірного посилання Казначейства на відсутність коштів у державному бюджеті та на черговість виконання судових рішень, як на причину невиконання зазначених судових рішень (а.с.48).

18.07.2017 ГУ ДКС України у Харківській області у відповідь на скаргу ПрАТ «АТП-16351» листом №12-18/768-4470 вкотре повідомило про встановлену законом черговість погашення заборгованості і зазначило, що відповідно до п.33 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ України від 03.08.2011 №845, Головним управлінням, в межах наданих повноважень, були внесені відомості про виконавчі документи Господарського суду Харківської області від 25.02.2014 у справі №922/1990/13, від 09.06.2015 у справі №922/2454/15 та від 31.01.2017 у справі №922/3953/16 до прикладного програмного забезпечення «Формування інформації про виконання судових рішень» (далі - ППЗ). Згідно з витягом з ППЗ зазначені документи знаходяться у черзі виконання судових рішень за КПКВ 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» (а.с.49-51).

24.07.2017 ПрАТ «АТП-16351» листом за вих.№30 звернулось зі скаргою до Державної казначейської служби України щодо неправомірного тривалого невиконання рішень Господарського суду Харківської області у справах №922/1990/13, №922/2454/15 та №922/3953/16 з підстав відсутності коштів у державному бюджеті та черговості виконання судових рішень (а.с.52-53).

16.08.2017 ДКС України у відповідь на скаргу ПрАТ «АТП-16351» листом від 16.08.2017 №5-08/5275-13706 в межах компетенції повідомила, що на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» знаходяться накази Господарського суду Харківської області, зокрема по справах №922/2454/15, №922/1990/13, №922/3953/16 про виплату коштів на користь ПрАТ «АТП-16351», що надійшли до органів Казначейства 05.10.2015, 21.10.2015, 27.02.2017 відповідно. При цьому, Казначейство зазначило, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» заборгованість за вказаними наказами суду підлягає погашенню у третю чергу. Станом на дату відповіді на виконанні в органах Казначейства перебуває виконавчих документів на суму понад 2,0 млрд. грн, які відносяться до першої та другої черги, у зв`язку з чим виконати згадані накази суду за Програмою можливо тільки після погашення заборгованості по першій та другій черзі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» на поточний рік за Програмою визначено 500,00 млн. гривень. Встановлений обсяг коштів не дозволяє Казначейству здійснити у поточному році погашення заборгованості за рахунок Програми за всіма рішеннями судів, гарантованих державою. Строки погашення заборгованості за такими рішеннями залежать від суми коштів, встановленої у законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Казначейство, переймаючись проблематикою, пов`язаною із значною тривалістю виконання рішень судів, постійно звертається до Міністерства фінансів України із пропозиціями щодо необхідності визначення у Законі про Державний бюджет України достатнього обсягу коштів за бюджетною програмою, що дозволило б виконувати судові рішення, гарантовані державою, у встановлені законом строки (а.с.107-108).

Вважаючи бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішень Господарського суду Харківської області у справах №922/2454/15, №922/1990/13, №922/3953/16 протиправною, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Згідно з витягом з Прикладного програмного забезпечення «Формування інформації про виконання судових рішень» (а.с.49-51), наказ у справі №922/2454/15, отриманий Казначейством 05.10.2015, знаходиться у черзі під №75422. Сума коштів за судовими рішеннями, що надійшли раніше зазначеного виконавчого документа становить 1 230 976 401,21 грн.

Наказ у справі №922/1990/13, отриманий Казначейством 21.10.2015, знаходиться у черзі під №95018. Сума коштів за судовими рішеннями, що надійшли раніше зазначеного виконавчого документа становить 1 560 527 539,00 грн.

Наказ у справі №922/3953/16, отриманий Казначейством 27.02.2017, знаходиться у черзі під №201393. Сума коштів за судовими рішеннями, що надійшли раніше зазначеного виконавчого документа становить 4 278 672 001,90 грн.

На виконання п. 49 Порядку №845 з дотриманням 10-денного терміну з моменту надходження від позивача виконавчих документів ДКС України зверталось до Міністерства фінансів України з проханням збільшити бюджетні призначення шляхом внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» на зазначену мету лише щодо наказів від 31.01.2017 у справі №922/3953/16, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією листа від 01.03.2017 №5-05/1408-3469 (а.с.136).

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлює Закон України від 05.06.2012 №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набув чинності з 01.01.2013 (далі - Закон № 4901-VI).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Відповідно до положень ст.3 Закону №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ч.1).

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей (ч.4).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону №4901-VI, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок №845), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно з п. 24 Порядку № 845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

За змістом п. 33 Порядку № 845 у разі коли судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

Відповідно до пп.1 п.47 Порядку № 845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Згідно з п.48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Згідно з п.49 Порядку №845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, рішення судів попередніх інстанцій, відповідач оскаржує лише в частині задоволених позовних вимог. Відтак, касаційному перегляду підлягатимуть рішення судів попередніх інстанцій саме в цих межах і доводів касаційної скарги.

Суд зауважує, що скаржником піддаються сумніву висновки судів попередніх інстанцій стосовно невиконання ним обов`язку, передбаченого п.49 Порядку №845, в частині звернення до Мінфіну з пропозиціями щодо внесення змін до закону про Державний бюджет України протягом 10 днів з дня надходження кожного, окремо взятого, виконавчого документу, а не їх сукупності, виходячи з ознаки єдиного стягувача чи за ознакою певної хронологічної періодичності.

Так, скаржником не заперечується, те, що він не вчиняв дій щодо подання Мінфіну пропозицій стосовно внесення змін до закону про Державний бюджет України у термін, встановлений п.49 Порядку №845, з дня находження кожного з наказів на примусове виконання судових рішень у справах №922/2454/15 та №922/1990/13.

Суд зазначає, що необхідність звернення органів Держказначейства до Міністерства фінансів України з пропозиціями щодо внесення змін до закону про Державний бюджет України саме стосовно кожного виконавчого документа, вже була предметом розгляду судом касаційної інстанції.

Так, у постанові від 21.09.2018 у справі № 826/7371/15, Верховний Суд вказав, що встановлений частиною 4 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строк перерахування коштів стягувачу є імперативним, а його недодержання є порушенням гарантій держави щодо виконання судових рішень.

Зі змісту п.49 Порядку №845 випливає, що у разі необхідності у додаткових коштах понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає до Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України протягом 10 днів з дня надходження відповідних виконавчих документів для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету. Тобто, виконання Казначейством цього обов`язку пов`язується з виконанням певного виконавчого документа щодо якого наявна необхідність у додаткових коштах понад обсяг відповідних бюджетних призначень.

Тому, Суд вважає помилковими твердження скаржника про те, що наведені приписи не вимагають направлення до Міністерства фінансів України пропозицій щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України після надходження кожного виконавчого документа від кожного стягувача.

Суд зазначає, що вказана правова позиція є обґрунтованою та аналогічною фактичним обставинам у даній справі, а тому намірів щодо відступу від неї колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів скаржника стосовно неврахування судами попередніх інстанцій практики Верховного Суду у справах № 804/3242/17 та №466/3828/17, то Суд сприймає їх критично, оскільки у наведених відповідачем постановах судом касаційної інстанції не досліджувалося питання та не висловлювалася правова позиція щодо необхідності органом Держказначейства звернення до Мінфіну для внесення змін до закону про Державний бюджет України, на виконання п.49 Порядку №845, стосовно кожного виконавчого документа.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає зазначені в касаційній скарзі доводи Державної казначейської служби України безпідставними та правомірно спростованими судами першої та апеляційної інстанцій, а висновки судів - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 343, 349-356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 826/13511/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіН.А. Данилевич О.В. Кашпур Н.В. Шевцова