Справа № 340/2806/20
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/2806/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Октава Агро до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № (форма В1) від 06.07.2020 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 838233,00 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції у сумі 419117 грн.

Ухвалою судді від 27.07.2020 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у даній справі та справа розглядається за правилами загального позовного провадження, на 10.09.2020 призначено підготовче засідання (т.1 а.с.192).

10.09.2020 та 02.10.2020 підготовчі судові засідання не відбулися у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи перенесено на 28.10.2020 (т.1 а.с.234, 238).

Ухвалою суду від 28.10.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 30.11.2020 року, продовжено проведення підготовчого провадження у справі, витребувано додаткові докази (т.2 а.с.5-6).

30.11.2020 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи перенесено на 24.12.2020 (т.2 а.с.92).

24.12.2020 розгляд справи відкладено до 04.02.2021 за клопотанням представника позивача (т.2 а.с.98).

Ухвалою суду від 04.02.2021 у задоволенні клопотання представника відповідача про виклик та допит свідка відмовлено, закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті на 12.03.2021 (т.2 а.с.102).

12.03.2021 учасники справи подали клопотання про проведення розгляду справи у письмовому провадженні.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням приписів ч.3 ст.194 КАС України, суд визнав за можливе продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржуване рішення є протиправним та безпідставним, оскільки висновки перевірки, за результатами якої прийнято спірне рішення, не відповідає фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства. Зазначав, що висновки податкового органу про порушення товариством п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, пп.200.1 п.200 ПК України є необґрунтованими. Зазначав, що 15 січня 2020 року між ним та ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №1501-1/2020. Згідно п.1.1 Договору Продавець зобов`язався передати у власність, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити зерно кукурудзи (ДСТУ 4525:2006 Кукурудза) врожаю 2019 року в строки та на умовах, визначених Договором. В пункті 4.1 Договору сторони зазначили, що Продавець передає товар на умовах DDP (франко - склад Покупця), згідно правил Інкотермс 2010, що означає постачання зі сплатою мита, товар доставляється замовнику, тобто митні та інші платежі, пов`язані зі страхуванням ризиків, здійснює постачальник. Вказував, що на перевірку було надано всі необхідні первинні документи, що підтверджують придбання, перевезення та оплату кукурудзи, а саме рахунки, видаткові, податкові, товарно-транспортні накладні, довіреності, платіжні доручення. Також, посилався на те, що ТТН підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів (якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах), документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської операції з постачання товарів. В свою чергу відсутність ТТН, не може бути самостійною підставою вважати господарську операцією такою, що не відбулася. Посилався на те, що ФГ АГРО САЛАНГ ТЕТЕРІВ зареєструвало податкові накладні, видані позивачу, в Єдиному реєстрі податкових накладних та пройшло перевірку у Системі моніторингу критеріїв оцінки ризиків, що, на переконання позивача, дало підставу ТОВ ОКТАВА АГРО вважати постачальника надійним. Крім того, зазначав, що зазначений в акті перевірки товар в подальшому було реалізовано позивачем згідно контракту СN29052020/1-Р від 29 травня 2020 року укладеного між ТОВ ОКТАВА АГРО га МАРКОПОЛО КОМОДІТІС С.А. на поставку кукурудзи 3 класу (показники згідно ДСТУ 4525:2006 Кукурудза). 03 червня 2020 року сторони контракту уклали Договір №1 про внесення змін до п.5 контракту та визначили, що Продавець (Позивач) здійснює перевалку товару за власний рахунок. Зазначені зміни стали підставою для укладання 03 червня 2020 року Позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю Ю ДЖИ ТІ МОНТАЖ Договору транспортно-експедиційного обслуговування та перевалки вантажу №D04/2020. На переконання позивача, саме факт переміщення товару через митний кордон України, який був доставлений на перевалку на виконання контракту СN29052020/1-Р від 29 травня 2020 року, цілком дає змогу відстежити весь ланцюг господарських операцій та на думку позивача, спростовує висновки відповідача, викладені в акті перевірки.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву (т.1 а.с.198-201), відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі, у зв`язку з нереальністю господарської операції позивача з придбання товару у ФГ АГРО САЛАНГ ТЕТЕРІВ. Вказує, що за результатами перевірки, встановлено документальне оформлення операцій між позивачем та ФГ АГРО САЛАНГ ТЕТЕРІВ з придбання: у лютому 2020 року - кукурудзи у кількості 952,9 т на загальну суму 4611989,26 грн. в т.ч. ПДВ -768664,87 грн., у березні 2020 року - кукурудзи у кількості 968,88 т на загальну суму 4650624,00 грн., в т.ч. ПДВ - 775104,00 грн. Зазначав, що в податковій звітності з ПДВ позивачем задекларовано суму податкового кредиту по взаємовідносинах з АГРО САЛАНГ ТЕТЕРІВ за лютий 2020 року в сумі 768664,87 грн. та березень 2020 року в сумі 775104,0 грн. Посилався на те, що Головним управлінням ДПС у Київській області винесено рішення про відповідність платника податку на додану вартість ФГ АГРО САЛАНГ ТЕТЕРІВ критеріям ризиковості платника податку від 14.05.2020 року №6323, яким встановлено наявність ризикових операцій. Крім того, зазначав, що на зазначеного контрагента позивача відповідно інформації Регіонального сервісного центру МВС у Кіровоградській області від 10.06.20 № 31/11-1571 відсутні зареєстровані колісні транспорті засоби, які перебувають у власності. Відповідно інформації Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 10.06.20 № 31 3/2/8620 - трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка та інші механізми за ФГ АГРО САЛАНГ ТЕТЕРІВ не зареєстровані. В зв`язку з чим, на переконання відповідача, неможливо встановити реальне (законне) джерело походження товару (насіння зернових культур), відтак його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійснені господарських операцій, в зв`язку з недостатньою кількістю ріллі, недостатньою кількістю трудових ресурсів, відсутністю транспортних засобів, в тому числі сільськогосподарської техніки. Вказане, на думку відповідача, свідчить про неможливість здійснення ФГ АГРО САЛАНГ ТЕТЕРІВ господарських операцій. Також, посилався на те, що перевезення вказаної кукурудзи здійснено на підставі товарно-транспортних накладних, в яких відображені розбіжності, а саме, кількість навантаження кукурудзи в декілька разів менша ніж кількість розвантаження даної зернової культури.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані учасниками справи документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

ТОВ Октава Агро зареєстровано як юридична особа 25.06.2014, перебуває на обліку в податковому органі як платник податків, з 01.09.2014 є платником ПДВ, одним з основних видів економічної діяльності є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин. (т.1 а.с.11-26).

Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області на підставі наказу від 12.05.2020 року №472, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ Октава Агро з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника у банку за березень 2020 року та від`ємного значення, яке прийняло участь у розрахунку бюджетного відшкодування за лютий 2020 року та березень 2020 року. Результати перевірки було оформлено актом від 18.06.2020 №242/11-28-04-02/39271890 (т.1 а.с.30-58).

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом було встановлено порушення позивачем:

- п.п.198.1, 198.3 ст.198, п.п.200.1, 200.4 ст.200, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого зменшено податок на додану вартість, заявлений до бюджетного відшкодування за березень 2020 року 838233,00 грн.:

- п.200.4 ст.200 ПК України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку, в результаті чого на підставі п.200.14 ст. 200 ПК України позивачу відмовлено в наданні бюджетного відшкодування на рахунок платника податку у банку за березень 2020 року на суму 8563,00 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивачем подано заперечення (т.1 а.с.59-60).

Листом від 02.07.2020 року позивача повідомлено, що контролюючим органом розглянуто подані заперечення та з урахуванням висновків за результатами розгляду заперечень буде прийнято податкове повідомлення рішення (а.с.61).

На підставі акту перевірки контролюючим органом було винесено, зокрема податкове повідомлення - рішення № (форма В1) від 06.07.2020 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 838233,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 419117 грн. (т.1 а.с.28).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між позивачем та відповідачем, суд зазначає наступні фактичні обставини у справі.

Так, позивачем подано до ГУ ДПС у Кіровоградській області податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2020 року з додатками та розрахунком, у якій задекларовано суму бюджетного відшкодування податку на додану вартісну на рахунок платника у банку у сумі 1724956 грн. В додатку 3 до декларації зазначені контрагенти у яких позивач придбавав товар у березні 2020 року, в тому числі зазначено ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ по якому виникло від`ємне значення у сумі 768664,87 грн. у лютому 2020 року та у сумі 69658,00 грн. у березні 2020 року (т.1 а.с.69-74, 203-207).

Між тим, висновок відповідача, наведений ним в акті перевірки, ґрунтується на встановлених відповідачем фактах, які в цілому свідчать про відсутність підтвердження фактичного здійснення операцій з реалізації (поставки) товару, а надані до перевірки первинні документи не опосередковувались реальним рухом активів від контрагентів.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне дослідити правомірність формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях з ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ у розрізі фактичного здійснення відповідних господарських операцій.

Судом встановлено, що 15 січня 2020 року між позивачем (Покупець) та ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ (Продавець) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №1501-1/2020 (т.1 а.с.75-76).

Згідно п.1.1 Договору Продавець зобов`язався передати у власність, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити зерно кукурудзи (ДСТУ 4525:2006 Кукурудза) врожаю 2019 року в строки та на умовах, визначених Договором. В пункті 4.1 Договору сторони зазначили, що Продавець передає товар на умовах DDP (франко - склад Покупця), згідно правил Інкотермс 2010, за виключенням застережень зазначених у Договорі, що знаходиться за адресою м.Миколаїв, площа Заводська, 1.

На виконання даного договору ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ було поставлено на користь покупця - позивача зерно кукурудзи (ДСТУ 4525:2006 Кукурудза) врожаю 2019 року згідно видаткових накладних №СМ000000017 від 06.02.2020, №ФЄІ00000019 від 18.02.2020, №ФЄІ00000021 від 21.02.2020, №ФЄІ00000022 від 22.02.2020, №ФЄІ00000032 від 25.02.2020, №ФЄІ00000033 від 26.02.2020, №ФЄІ00000038 від 26.02.2020, №ФЄІ00000039 від 27.02.2020, №ФЄІ00000040 від 27.02.2020, №ФЄІ00000052 від 28.02.2020, №ФЄІ00000053 від 29.02.2020, №ФЄІ00000054 від 01.03.2020, №ФЄІ00000077 від 02.03.2020, (т.1 а.с.78, 87, 94, 101, 107, 113, 120, 125, 131, 136, 141, 146, 151).

Матеріалами справи підтверджено, що транспортування вищевказаного товару здійснювалось різними перевізниками, при цьому замовник та вантажовідправник ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ, що підтверджено товарно-транспортними накладними від 04.02.2020, від 16.02.2020, від 17.02.2020, від 18.02.2020, від 21.02.2020, від 22.02.2020, від 24.02.2020, від 25.02.2020, від 26.02.2020, від 27.02.2020, від 28.02.2020, від 29.02.2020, від 01.03.2020 (т.1 а.с.79-83, 88-90, 95-97, 102-103, 108-109, 114-116, 121, 126-127, 132, 137, 142, 147, 152).

Оплату вартості придбаного позивачем товару здійснено в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 а.с.155-167).

Також, судом встановлено, що позивачем до податкового кредиту віднесено суми ПДВ за податковими накладними №91 від 06.02.2020, №136 від 18.02.2020, №159 від 21.02.2020, №151 від 22.02.2020, №176 від 25.02.2020, №180 від 26.02.2020, №183 від 26.02.2020, №186 від 27.02.2020, №218 від 27.02.2020, №245 від 28.02.2020, №247 від 29.02.2020, №261 від 01.03.2020, №291 від 02.03.2020, складеними ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ (т.1 а.с.85, 92, 99, 105, 111, 118, 123, 129, 134, 139, 144, 149, 154). Вказані податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується відповідачем.

На виконання ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду, на підтвердження проведення господарських операцій контрагент позивача - ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ надало до суду належним чином завірені копії договору поставки, рахунків на оплату, видаткових, податкових та товарно-транспортних накладних, довіреностей (т.2 а.с.8-90).

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі - Закон №996-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 1 Закону №996-XIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.9 Закону №996-XIV Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У відповідності до ч.1 ст.3 Господарського кодексу під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг та отримання доходу. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Відповідно п.п.14.1.178, 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на ,податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.п.198.1-198.3 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що для віднесення платником податку до податкового кредиту суми податку на додану вартість необхідно, в тому числі, підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факти отримання товару та його оплати, а також наявність мети отримання товару, пов`язаної із подальшим використанням отриманих товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені статтею 200 ПК України.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.2 ст.200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно з пунктом 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Отже, з аналізу наведених норм в їх сукупності суд дійшов висновку, що Податковим кодексом України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв`язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб`єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість.

Під час розгляду справи податковим органом не заперечувався факт, що позивачем при формуванні податкового кредиту за лютий, березень 2020 року використано належним чином оформлені первинні документі.

При цьому відповідачем не встановлено порушення позивачем національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку при формуванні податкового кредиту не на підставі податкової накладної зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд враховує, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку є подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи платника податку.

Так, одним з основних видів економічної діяльності позивача є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Отже, кукурудза придбана позивачем у ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ в подальшому використана у власній господарській діяльності. Так, зазначений в акті перевірки товар (кукурудза) в подальшому було реалізовано згідно контракту CN29052020/1-Р від 29.05.2020 року укладеного між позивачем та Маркополо ОСОБА_1 на поставку кукурудзи 3 класу (показники згідно ДСТУ 4525:2006). 03.06.2020 року сторони контракту уклали договір №1 про внесення змін до п.5 контракту та визначили, що продавець (позивач) здійснює перевалку товару за власний рахунок. Зазначенні зміни стали підставною для укладання 03.06.2020 року позивачем з ТОВ Ю Джи Ті Монтаж договору транспортно-експедиційного обслуговування та перевалки вантажу №D04/2020 (т.1 а.с.169-188)

Крім того, на час здійснення господарських операцій контрагент позивача був зареєстрований в ЄДР та як платник ПДВ, мав право на здійснення господарської діяльності у встановленому порядку, що не заперечується відповідачем (т.2 а.с.1-3).

Також, суд враховує, що ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ, на виконання ухвали суду, надано первинні документи щодо укладення 15 січня 2020 року між позивачем (Покупець) та ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ (Продавець) договору поставки сільськогосподарської продукції №1501-1/2020, а також його виконання, зокрема, транспортування вищевказаного товару, а також оплати вартості придбаного позивачем товару (т.2 а.с.8-90).

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з пунктами 11.1, 11.4 зазначених Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом.

Разом з тим, вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документ обумовлений вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Відтак, з наведеного вбачається, що навіть відсутність товарно-транспортних накладних не впливає на формування платником податку податкового кредиту, за результатами здійснення господарських операцій, за наявності інших належним чином складених первинних документів.

Щодо посилання представника відповідача на те, що ГУ ДПС у Київській області винесено рішення про відповідність платника ПДВ - ФГ «АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ» критеріям ризиковості платника податку від 14.05.2020 №6323 встановлено наявність ризикових операцій, суд зазначає, що господарські взаємовідносини позивача із вказаним контрагентом відбувалися у лютому-березні 2020 року, тобто до прийняття контролюючим органом рішення про ризиковість платника податку.

Стосовно доводів відповідача, що ФГ «АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ» не могло виростити сільськогосподарської продукції за 2019 рік, зокрема кукурудзи в розмірі 23160,67 т через відсутність необхідної матеріально-технічної бази, в тому числі відсутності необхідного обсягу земельних ділянок.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що в акті перевірки відповідач зазначає, що у вказаного фермерського господарства наявна матеріально-технічна база та трудові ресурси, зокрема у 4 кварталі 2019 року працювало у штаті 7 осіб, у І кварталі 2020 року 12 осіб; основні фонди вартістю 2588,5 тис. грн., в т.ч. машини та обладнання 1374,9 тис. грн., транспортні засобі 1169,4 тис. грн., площа земельних ділянок - 1204 тис. га. (т.1 а.с.39-43, 210-214).

Крім того, положення чинного законодавства України не визначають вимог до мінімальної кількості матеріально-технічної бази, виробничих ресурсів для виготовлення певної продукції.

Посилання відповідача на відсутність джерела походження товару (кукурудзи) не беруться судом до уваги, оскільки судом встановлено, що відповідач не в повній мірі дослідив наявність на праві власності або ж іншому речовому праві у ФГ "АС Тетерів" земельних ділянок (ріллі) для вирощування сільськогосподарської продукції, зокрема, в обсягах, що були поставлені позивачу. При цьому, відсутність джерела походження товару, на думку суду, не впливає на право позивача (покупця) сформувати податковий кредит, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету, а відтак якщо останній не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов`язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 30.01.2018 №К/9901/612/18 і №К/9901/630/18.

Жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності у контрагентів позивача матеріальних ресурсів відповідачем суду не надано. Податкова інформація, на яку посилається відповідач, не є належним та допустимим доказом у справі, а висновки про відсутність у контрагентів позивача умов для здійснення фінансово-господарської діяльності зроблені на підставі службової інформації, що є недостатньою для визнання господарських операцій з позивачем нереальними.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постановах від 27.02.2020 (справи №813/7081/14, №814/120/15), від 03.10.2019 (справа №813/4079/15), від 10.09.2019 (справа №814/2412/17), від 02.04.2020 (справа №160/93/19), від 13.08.2020 (справа №520/4829/19) Суд зауважив, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження її судами.

Єдиний реєстр податкових накладних містить відомості щодо операцій з придбання та реалізації, які супроводжувались оформленням податкових накладних. Разом з тим, платник податків не позбавлений можливості придбавати той чи інший товар у постачальників, які не є платниками ПДВ, і в такому випадку відомості щодо господарських операцій в ЄРПН не відображаються.

За висновками узагальненої податкової інформації від 14.05.2020 №39/10-36-05-13/40326796 щодо ФГ "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ" встановлено неправомірне визначення сум податкових зобов`язань при продажу товарів ТОВ «Октава Агро» за лютий - березень 2020 року.

Суд критично оцінює вказану узагальнену податкову інформацію, що надана іншим контролюючим органом відносно контрагента позивача, зважаючи на те, що будь - яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.

Суд звертає увагу на висловлену Верховним Судом правову позицію щодо врахування при розгляді судових справ посилань контролюючого органу на отриману в процесі перевірки податкову інформацію, а саме про те, що: збирання податкової інформації є етапом контрольно-перевірочної роботи та не передбачає здійснення контролюючим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі (постанови від 26.06.2018 р. у справі №К/9901/27855/18, від 19.06.2018 р. у справі №К/9901/3749/18, від 27.03.2018 р. у справі № 816/809/17).

У зв`язку з наведеним вище, суд зазначає, що інформація про контрагента позивача з автоматизованих інформаційних систем органів ДПС може бути підставою для висновків щодо реальності господарських операцій лише в сукупності з іншими доказами, що підтверджують неможливість конкретного контрагента приймати участь у здійсненні конкретної господарської операції, що в даному випадку відсутнє. Висновки відповідача ґрунтуються виключно на податковій інформації відносно контрагента позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Отже, як наслідок посилання відповідача на узагальнену податкову інформацію від 14.05.2020 №39/10-36-05-13/40326796 щодо ФГ "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ" за звітний період з 01.09.2019 по дату написання зібраної податкової інформації, складеної ГУ ДПС у Київській області, суд не вважає достатнім доказом для висновку про нереальність здійснених контрагентом позивача спірних господарських операцій.

Встановлені у даній справі обставини свідчать про те, що спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

До того ж, суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування витрат та податкового кредиту.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №П/811/1930/17.

Суд враховує, що доказами наданими позивачем та дослідженими судом під час розгляду справи підтверджено факт реальності господарських операцій позивача з ФГ АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ та зміну майнового стану ТОВ Октава Агро внаслідок таких господарських операцій.

Так, в обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення контролюючим органом не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операції. Висновки відповідача ґрунтуються виключно на відпрацьованій податковій інформації по вказаному контрагенту та його постачальнику у ланцюгу товарообігу, а не на аналізі суті та наслідків господарської операції з позивачем, які мали місце у періоді, в якому проводилася перевірка, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірної операції за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Податковим органом не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарської операції з даним суб`єктом господарювання було лише одержання позивачем податкової вигоди.

Згідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

При цьому, за приписами частини другої статті 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зміст зазначеної норми, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків визначені податкові зобов`язання, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Під час розгляду справи відповідачем не доведено порушення позивачем вимог п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, пп.200.1, 201.4 п.200 ПК України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено суду фактів нереального характеру господарських операцій, а тому податкове повідомлення-рішення № (форма В1) від 06.07.2020 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 838233,00 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції у сумі 419117 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у сумі 18860,25 грн. (т.1 а.с.10) підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Октава Агро (27500, Кіровоградська область, м.Світловодськ, вул.Героїв України, 90, ) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 06липня 2020 року №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Октава Агро () здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 18860,25 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина