Справа № 640/14050/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 року м. Київ № 640/14050/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби

у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - ГУ ДФС у Кіровоградській області), Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (далі - ГУ ДПС у Кіровоградській області) з вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.08.2019 року №0-1127 ГУ ДФС у Кіровоградській області щодо визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн.; а також зобов`язання ГУ ДПС у Кіровоградській області відкоригувати дані інтегрованої картки платника шляхом виключення податкового зобов`язання з транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн, а також штрафів і пені, які нараховані у подальшому на підставі вказаного податкового зобов`язання.

Позовні вимови обґрунтовані тим, що 29.04.2020 року позивачем отримано оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 15.08.2019 року, яким ОСОБА_1 нараховано транспортний податок на суму 25 000,00 грн. Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач зазначає, що автомобіль AUDI Q8, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; тип - загальний легковий Хетчбек-В, об`єм циліндрів двигуна - 2 967 куб.см. не є об`єктом оподаткування транспортним податком, оскільки його об`єм двигуна становить менше 3000 куб.см., тобто не відповідає вимогам, передбаченим підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, тому дії відповідача щодо визначення податкового зобов`язання є незаконними, а податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2020 року відкрито провадження у справі, визначено провадити розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у визначений судом строк подати відзив на позовну заяву та усі наявні докази.

Представником ГУ ДПС у Кіровоградській області 04 серпня 2020 року подано відзив на позовну заяву, у якому зазначається, що твердження позивача щодо того, що автомобіль, належний їй на праві власності, не є об`єктом оподаткування є помилковими, оскільки ні у Податковому кодексі України, ні у Методиці не визначено, що об`єм циліндрів двигуна повинен вираховуватися з числа, яке зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, тому для зручності сприйняття в Переліку визначеного Мінекономрозвитку об`єми усіх автомобілів заокруглено до одного знаку після коми. Оте, об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року, тобто понад 1 564 875,00 грн. Тому автомобіль AUDI Q8, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; тип - загальний легковий Хетчбек-В, об`єм циліндрів двигуна - 2 967 куб.см., належний ОСОБА_1 на праві власності, є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році у розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

У свою чергу позивачем подано відповідь на відзив від 07.08.2020 року, у якій зазначено, що існує судова практика з розгляду подібних спорів, яка вказує на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним саме з підстав, зазначених в обґрунтуваннях позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року задоволено частково клопотання представника ГУ ДФС у Кіровоградській області Андрущенка О.М. про заміну (виключення) відповідача, виключено ГУ ДФС у Кіровоградській області зі складу учасників справи №640/14050/20.

Представником ГУ ДПС у Кіровоградській області 25.08.2020 року подані заперечення щодо відповіді на відзив, у яких зазначено, що існує й інша практика Верховного Суду з розгляду подібних спорів, відповідно до якої вірною є позиція відповідача у даній справі.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

За таких обставин суд завершує розгляд справи по суті за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДАФ у Кіровоградській області від 15.08.2019 року №0-1127 ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн.

Зазначаючи, що автомобіль AUDI Q8, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; тип - загальний легковий Хетчбек-В, об`єм циліндрів двигуна - 2 967 куб.см. не є об`єктом оподаткування транспортним податком, оскільки його об`єм двигуна становить менше 3000 куб.см., тобто не відповідає вимогам, передбаченим підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, позивач звернулася до Державної податкової служби України із скаргою, за результатами розгляду якої рішенням ДПС України від 05.06.2020 року №184496/06 скаргу залишено без розгляду та повернуто заявнику.

Розглядаючи спірні правовідносини, що склалися між сторонами, суд виходить з того, що вони регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України в редакції, що були чинними на момент їх виникнення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України введено новий транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Базою оподаткування відповідно до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Законом України від 24 грудня 2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» внесено зміни до статті 267 Кодексу «Транспортний податок», які набрали чинності з 1 січня 2016 року.

Зокрема, положення підпункту 267.2.1 пункту 267.2 викладено в редакції відповідно до яких об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

В редакції закону від 20.12.2016 року підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК визначено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Як вбачається з матеріалів справи, роком випуску транспортного засобу AUDI Q8, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; тип - загальний легковий Хетчбек-В, об`єм циліндрів двигуна - 2 967 куб.см., належного на праві власності ОСОБА_1 (свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 ) є 2018 рік.

Також в матеріалах справи наявний витяг з Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню, серед яких значиться AUDI Q8, об`ємом 3000 куб.см.

Зазначений Перелік розміщений на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (http://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року року № 66 (далі - Методика в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики встановлено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 , де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

На коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортних засобів згідно додатком 1 та додатком 2 Методики впливає строк експлуатації транспортних засобів та нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів.

Об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році визначено легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, тобто: 375 х 4 173,00 грн. = 1 564 875,00 грн.

Водночас, технічні характеристики автомобіля, зазначеного у вказаному вище Переліку, не співпадають з технічними характеристиками автомобіля позивача, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач є власником автомобіля марки AUDI Q8, 2018 року випуску, об`єм двигуна 2967 куб.см., а отже вказаний автомобіль не входить до переліку автомобілів з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становила понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Відповідач посилається на те, що в Переліку, визначеному Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, об`єми автомобіля заокруглено до найближчого основного розряду.

Разом з тим варто наголосити, що така технічна характеристика як об`єм двигуна може визначатися як в сантиметрах кубічних, так і літрах. Однак об`єм двигуна, визначений в сантиметрах кубічних, не підлягає округленню при переведенні одиниць виміру у літри з огляду на наступне.

Положення статті 4 Податкового кодексу України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України).

Виходячи з такого, суд вважає, що відсутні норми закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 05.11.2018 по справі №822/2687/17.

Згідно п.56.21. ст. 56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акту суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

У цьому зв`язку суд звертає увагу , що у справі «Щокін проти України» Європейський суд з прав людини дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, по-перше, в зв`язку з тим, що відповідне національне законодавство не було чітким і узгодженим, та, відповідно, не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не була дотримана вимога законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

В даному випадку у відповідача відсутні підстави для додаткового трактування критеріїв, необхідних для визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, оскільки щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщує Перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який містить такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Тобто, податковий орган, отримавши від законодавця вичерпний перелік технічних характеристик, необхідних для надання автомобілю статусу об`єкта оподаткування, був позбавлений необхідності у більш ширшому його тлумаченні. В даному випадку, здійснивши округлення об`єму двигуна автомобіля позивача до більшого показника, податковий орган допустив фактично свавільне втручання у майнові права позивача.

Таким чином, суд вважає, що контролюючий орган не довів тих обставин, що автомобіль марки AUDI Q8, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; тип - загальний легковий Хетчбек-В, об`єм циліндрів двигуна - 2 967 куб.см., належного на праві власності ОСОБА_1 , є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.08.2019 року №0-1127 ГУ ДФС у Кіровоградській області щодо визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно інших позовних вимог, зокрема щодо зобов`язання ГУ ДПС у Кіровоградській області відкоригувати дані інтегрованої картки платника шляхом виключення податкового зобов`язання з транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн, а також штрафів і пені, які нараховані у подальшому на підставі вказаного податкового зобов`язання, суд зазначає наступне.

Як вбачається з обґрунтувань позовних вимог у цій частині, позивач посилається на пункт 2 глави 1 розділу ІІ Порядку ведення органами ДФСУ оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422 (далі - Порядок №422). При цьому позивач вважає, що для відновлення її порушених прав є необхідність у зобов`язанні відповідача провести коригування відповідної інтегрованої картки шляхом виключення податкового зобов`язання з транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн, а також усіх штрафів та пені, які були нараховані в подальшому на підставі вказаного податкового зобов`язання.

На підтвердження такої позиції позивач наводить висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.02.2019 року у справі №825/999/17.

Разом з тим, позивач не вказує відомостей про те, чи нараховувалися їй штрафи та пеня на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, якими саме рішеннями відповідача вони нараховувалися, не ставить питання щодо скасування таких рішень.

Окрім того, зміст постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.02.2019 року у справі №825/999/17 вказує на те, що у справі, яка розглядалася судом вищої інстанції, позивачу нараховувалися конкретні суми штрафів та пені, щодо яких у світлі скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд дійшов висновку про необхідність коригування в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки шляхом виключення пені по податку на прибуток та пені по податку на додану вартість.

За таких обставин посилання позивача на зазначене рішення суду касаційної інстанції не є доречним та не вказує на аналогічність висновків з огляду на спір у справі №640/14050/20.

До того ж судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, суд приходить до висновку про передчасність таких вимог позивача, у зв`язку з чим не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що відповідно до статті 21 Податкового кодексу України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, забезпечувати сумлінне виконання покладних на контролюючі органи функції, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ураховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що видаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 15.08.2019 року відповідач діяв необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), недобросовісно, нерозсудливо, у зв`язку з чим обставини, на які посилався позивач, як на підставу позову, частково знайшли своє підтвердження упродовж розгляду справи, підтверджені належними, достатніми та переконливими доказами.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду, позивачем сплачено 1 681,60 грн відповідно до квитанції №43979 від 23.06.2020 року, з урахуванням результату розгляду справи відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сума 840,80 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 15 серпня 2019 року №0-1127 щодо визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн.

3.В решті позовних вимог відмовити.

4.Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн. 80 коп).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , рнкпп НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 .

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, адреса: 25006, м. Кропивницький, кіровоградська область, вулиця Велика Перспективна, будинок 55, , тел. 1.

Суддя В.І. Келеберда