Справа № 760/19432/19
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/250/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Усатової І.А., за участю секретаря - Омелько Г.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до першого заступника начальника Департаменту патрульної поліції Білошицького О.Г. про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і, з урахуванням нового змісту позовної заяви, просить скасувати рішення першого заступника начальника Департаменту патрульної поліції Білошицького О.Г., яка полягає в залишенні без змін рішення заступника начальника Управління патрульної поліції м. Києва Євдокимова Д.А. про залишення без змін постанови в справі про адміністративне правопорушення, а скаргу без задоволення, скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження в справі.

Посилається в позові на те, що 22 січня 2019 року приблизно о 19.30 він рухався на автомобілі мірки BMW н.з. НОМЕР_1 по вул. Харківське шосе в м. Києві, де його зупинили працівники поліції.

Перевіривши документи, віддали їх і він продовжив рух.

14 березня 2019 року йому надійшла постанова серії НК№ 7955332, з якої випливає, що на нього накладеного штраф за, начебто, скоєне правопорушення 22 січня 2019 року о 19.26 за ч.1 ст.122 КУпАП.

В зв`язку з тим, що адміністративного правопорушення він не скоював, направив скаргу до Управління патрульної поліції м. Києва.

Рішенням заступника начальника Управління патрульної поліції Євдокимова Д.А. від 23 квітня 2019 року постанова про накладення на нього адміністративного стягнення залишена без змін,а його скарга без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням, він подав скаргу начальнику Департаменту патрульної поліції Жукову Є.О.

Винесена відносно нього постанова складена на бланку невстановленої форми, оскільки наказом МВС України № 318 від 13 квітня 2018 року внесено зміни до додатку №5, а саме: бланк постанови в справі про адміністративне правопорушення доповнено пунктом 28 наступного змісту:» 8. Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено_______ та підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності.»

Однак, форма бланка, використана щодо нього, не містить пункту 8, а тому він був обмежений у своїх правах.

Крім того, відповідно до ст.251 КУПАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган/посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази про вчинення адміністративного правопорушення мають бути додані до справи.

Будь-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення до постанови не додано.

Листом першого заступника Департаменту патрульної поліції Білошицького О.Г. від 21 червня 2019 року підтверджено, що бланк, на якому складена постанова щодо нього, є недійсним на момент її винесення, акий бланк був чинний до 12 червня 2018 року.

Зазначив, що з точки зору ст.251 КУпАП обов`язок доказування вчинення ним адміністративного правопорушення лежить на особі, яка уповноважена виносити постанову, а доводити свою невинуватість він не зобов`язаний.

З огляду на це вважає, що відповідач зобов`язаний був скасувати постанову, а тому його рішення про відмову в скасуванні постанови є незаконним.

Виходячи з цього,просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Виходячи з цього суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 22 січня 2019 року Інспектором Управління патрульної поліції м. Києва Гаркушею М.М. відносно позивача винесено постанову серії НК № 795532 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За змістом постанови позивач, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п.4.2.додатку 1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Дане рішення відповідно до ст.288 КУпАП позивачем було оскаржено до Управління патрульної поліції в м. Києві.

Рішенням заступника начальника Управління патрульної поліції в м. Києві Євдокимова Д.А. від 24 квітня 2019 року його скарга була залишена без задоволення.

Вказане рішення позивачем було оскаржено до Департаменту патрульної поліції.

Листом Департаменту патрульної поліції за підписом заступника начальника Білошицького О.Г. від 21 червня 2019 року повідомлено про відсутність фактів неправомірних дій чи бездіяльності працівників Управління патрульної поліції під час винесення постанови від 22 січня 2019 року.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст.251 КУпАП.

Обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, частини першої, другої, третьої і п`ятої статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Порядок розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності передбачений також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, відповідно до розділу ІV якої розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідач, не подавши відзив, приведених позивачем обставин не спростував, правомірності своїх дій не довів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності дій з боку Інспектора Управління патрульної поліції при винесенні постанови,суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині.

Що стосується вимоги про скасування рішення відповідача про залишення без змін рішення заступника начальника Управління патрульної поліції про відмову в скасуванні постанови, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган / посадова особа/ при розгляді скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1)залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2)скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3)скасовує постанову і закриває справу;

4)змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.

Згідно зі ст.19 Конституції Ураїни правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За своєю правовою природою повноваження відповідача при розгляді скарги на дії заступника начальника Управління патрульної поліції, яким було відмовлено в задоволенні скарги позивача на дії Інспектора Управління патрульної поліції та скасування винесеної ним постанови, належить до його дискреційних повноважень.

Зі змісту рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З точки зору закону адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, а тому у суду відсутні підстави для скасування рішення першого заступника начальника Департаменту патрульної поліції Білошицького О.Г.за наслідками розгляду скарги позивача, оскільки такі вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З урахуванням цього підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 1, 222, 247, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 795532 від 22 січня 2019 року, винесену Інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Гаркушею М.М. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : І.А.Усатова