Справа № 440/7554/20
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.І. Слободянюк
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 р. Справа № 440/7554/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2021, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/7554/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі за текстом відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), в якому просив:

- визнати протиправними дій ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01.04.2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 (Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) від 30.10.2020 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 у відповідності до вимог статей 43 та 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сім`ї" від 20.121991 року №2011-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 (Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) від 30.10.2020 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 у відповідності до вимог статей 43 та 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сім`ї" від 20.121991 року №2011-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в розмірі 90 процентів грошового забезпечення із врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01.04.2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФП78150/34 від 30.10.2020 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області провести ОСОБА_1 з 01.04.2019 року перерахунок основного розміру пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № ФП78150/34 від 30.10.2020 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 року з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що висновки суду першої інстанції суперечать обставинам, встановленим судовими рішеннями у справі № 440/672/19.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки № ФП78150/34 від 30.10.2020 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, виданої Полтавським ОВК.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області №1600-0308-8/67774 від 02.12.2020 року позивачу повідомлено, що відсутні підстави для перерахунку пенсії згідно довідки №ФП78150/34 від 30.10.2020 року, оскільки будь-яких зобов`язань рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року у справі №440/3704/20 на ГУ ПФУ в Полтавській області не покладено.

Не погодившись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки з 01.02.2019 року позивач отримує пенсію по інвалідності у розмірі 80 відсотків грошового забезпечення, відсутні підстави для перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків грошового забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 21 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 05.09.1999 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 85 відсотків грошового забезпечення.

При проведенні перерахунків пенсії за вислугу років з 01.01.2008 року та з 01.07.2012 року за ОСОБА_1 визнано право на перерахунок такої пенсії у розмірі 90 % грошового забезпечення.

Згідно протоколу від 24.09.2019 року ОСОБА_1 з 01.02.2019 року призначено пенсію по інвалідності у розмірі 80 % грошового забезпечення відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Колегія суддів зазначає, що оскільки з 01.02.2019 року позивач отримує пенсію по інвалідності у розмірі 80 відсотків грошового забезпечення, відсутні підстави для перерахунку цієї пенсії у розмірі 90 відсотків грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019 року у справі № 440/672/19 позивачу пенсія по інвалідності на підставі положень п. "а" ч. 1 ст. 21 Закону № 2262-XII не призначалася, тобто право на призначення пенсії за цим п. "а" ч. 1 ст. 21 Закону № 2262-XII позивачем не реалізовувалося, що свідчить про те, що при переході з такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років на інший вид пенсії (по інвалідності), позивачу фактично здійснено призначення нового виду пенсії, а тому відповідач при такому переведенні (фактично призначенні) правильно застосував відсоток розміру грошового забезпечення, з якого позивачу визначається розмір пенсійних виплат, тобто 80 %, оскільки саме такий відсоток був встановлений приписами п. "а" ч. 1 ст. 21 Закону № 2262-XII.

За наведених обставин Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 27.08.2019 року у справі № 440/672/19 дійшов висновку про відсутність підстав для про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Полтавській області щодо не здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років з 90 процентів від відповідних сум грошового забезпечення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на аргументи учасників процесу, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 по справі № 440/7554/20 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий Г.Є. Бершов