Справа № 420/11766/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю сторін:

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

Третя особа- не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою приватного підприємства «Агрогруп-БРВ» (, місцезнаходження: 66200, смт. Саврань, вул. Миру, 167) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул.Успенська, 4), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови №206922 від 22 червня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 03 листопада 2020 року надійшов адміністративний позов приватного підприємства «Агрогруп-БРВ» (, місцезнаходження: 66200, смт. Саврань, вул. Миру, 167) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул.Успенська, 4) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №206922 від 22 червня 2020 року, накладеного на позивача в сумі 34000 грн.

Ухвалою від 23 листопада 2020 року після усунення позивачем недоліків, що зумовили залишення позову без руху, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Також вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22 червня 2020 року є незаконною, оскільки ніякого адміністративного правопорушення підприємство не вчиняло, натомість відповідачем порушено приписи законодавства при винесенні постанови.

Так, позивач зазначив, що підставою для накладення на позивача штрафу було порушення законодавства про автомобільний транспорт 07.05.2020 року, зафіксоване в акті перевірки, проте позивач зазначив, що в 2020 році у тому числі 07.05.2020 року не надавав жодних послуг з перевезення вантажу, зокрема щодо перевезення трактора колісного та сівалки, а належні позивачу транспортні засоби надавались разом з водіями у користування іншим суб`єктам господарювання, станом на 07.05.2020 року автомобіль DAF FX 105/510 перебував у оренді ФОП ОСОБА_1 на підставі договору №03/03-2020 від 03 березня 2020 року

Позивач вважає, що враховуючи те, що 07.05.2020 року не здійснювало будь-яких вантажоперевезень, то ПП «Агрогруп-БРВ» не перебувало у статусі автоперевізника щодо здійснення перевезення вантажу, а тому не є суб`єктом відповідальності за порушення Закону України «Про автомобільний транспорт».

Окремо позивач зауважив, що всупереч приписів Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ № 879, жоден з документів, що слугували підставою для винесення оскаржуваної постанови не містить відомостей про обладнання яким здійснювався габаритний контроль, що в свою чергу ставить під сумнів правомірність складання акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів.

Окрім того, позивач зазначив, що відповідачем порушено Порядок №1567, а саме не надіслано жодних повідомлень щодо розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, в зв`язку з чим позивач не був обізнаний про розгляд справи.

До суду 15 грудня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, та просив відмовити, посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята на підставі актів перевірки та інших документів перевірки від 07.05.2020 року.

Так, інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Миколаївській області здійснено габаритно вагову перевірку вантажного автомобіля, що належить позивачу та перевіркою виявлено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», при зважуванні виявлено перевантаження на одиничну вісь, що є підставою для застосування штрафу. Яких небудь документів щодо вибуття автомобілів із власності, (користування) передачі їх інші особі позивач ні під час перевірки транспортних засобів, а також під час розгляду справи про порушення відповідачу не надав, письмові заперечення також не надходили.

Щодо наданого договору оренди, відповідач звернув увагу, що відповідно до ст. 799 Цивільного кодексу України договір укладений з фізичною особою має бути нотаріально посвідчений, а отже надані позивачем до суду договори оренди є нікчемними, так як нотаріально не засвідчені.

Також відповідач зазначив, що позивача було належним чином викликано на розгляд справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, а тому відповідач вважає, що ним виконано всі вимоги, передбачені законодавством.

До суду 23.12.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог, посилаючись на те, що договір оренди, укладений з ФОП ОСОБА_1 не належить нотаріальному посвідченню, оскільки цей договір укладений між двома суб`єктами господарювання.

Ухвалою від 14 грудня 2020 року продовжено розгляд справи № 420/11766/20 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29 січня 2021 року замінено відповідача на його правонаступника Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул.Успенська, 4), розгляд справи розпочато спочатку.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 25 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

На судове засідання призначене на 26 квітня 2021 року представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, до суду 05 квітня 2021 року надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника позивача.

Представник відповідача на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить звіт від поштового сервера.

Третя особа на судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце призначення судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Так, суд встановив, що 07.05.2020 року співробітниками Укртрансбезпеки у Миколавській області було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом - автомобілю, що належать ТОВ «Агрогруп БРВ» та зроблено висновки про порушення ч. 1 абз. 16 ст. 60 закону України «Про автомобільний транспорт», про що складно акт від 07.05.2020 року №195058.

Також, суд встановив, що за результатами розгляду вказаних документів, Управлінням Укртансбезпеки в Одеській області 22 червня 2020 року прийнято відносно позивача постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу на суму 34 000 грн. № 206922, за допущення порушення, передбачене ч. 1, абз. 16 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.16).

Одночасно, суд встановив, що 03 березня 2020 року між ТОВ «Агрогруп-БРВ» (Орендар) та ФОП ОСОБА_1 (суборендар) укладено договір суборенди транспортного засобу, відповідно до п.1.1 яких в порядку та на умовах, визначених цим Договором орендар передає Суборендареві транспортний засіб з метою його використання у своїй діяльності (а.с.11-13).

Згідно з актів приймання-передачі транспортних засобів від 03 травня 2020 року, підписаних ПП «Агрогруп-БРВ» та ФОП ОСОБА_1 транспортні засоби відповідно до договору суборенди було передано у платне користування (а.с14-15).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ст. ст. 1, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення-перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно із п. п. 22.3, 22.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, перевезення вантажу дозволяється за умови, що він: а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху; б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним; в) не обмежує водієві оглядовості; г) не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою; ґ) не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п. 2, 4 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п.1.10 «Правил дорожнього руху», габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно з п.3 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.10.2013 року, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до п.п. 3, 15, 16, 18, 20 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів на інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п.5 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.10.2013 року, працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; 2) здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; 3) у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Згідно з п.2.42 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Так, суд встановив, що під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, встановлено, що рух автомобільними дорогами України здійснювався автомобілями, які належать ПП «Агрогруп-БРВ» із перевищенням габаритно-вагових норм.

На підставі акту перевірки, що підтверджує перевищення транспортними засобами нормативних вагових парламентів, Управлінням Укртансбезпеки в Одеській області прийнято відносно позивача постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу на суму 34000 грн. за допущення порушення, передбачене ч. 1, абз. 16 та ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Оцінюючи наявні у справі докази, суд виходить із застосування таких норм матеріального права.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Таким чином, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачені види відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, які застосовуються до автомобільних перевізників.

Так, відповідно до абз.3, 14-16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, як зазначено в частині 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є саме автомобільний перевізник.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, які були виявлені посадовими особами Укртрансбезпеки в ході перевірки, є автомобільний перевізник.

Суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що 03 березня 2020 року між ТОВ «Агрогруп-БРВ» (Орендар) та ФОП ОСОБА_1 (суборендар) укладено договір суборенди транспортного засобу, відповідно до п.1.1 яких в порядку та на умовах, визначених цим Договором орендар передає Суборендареві транспортний засіб з метою його використання у своїй діяльності (а.с.11-13).

Згідно з актів приймання-передачі транспортних засобів від 03 травня 2020 року, підписаних ПП «Агрогруп-БРВ» та ФОП ОСОБА_1 транспортні засоби відповідно до договору суборенди було передано у платне користування (а.с14-+15).

Таким чином, суд встановив, що під час проведення перевірки посадовими особами відповідача не було з`ясовано особу автомобільного перевізника.

З огляду на те, що позивачем на підставі наданих суду документів доведено, що ПП «Агрогруп-БРВ» не було перевізником у період проведених перевірок, а відповідачем не надано доказів на спростування цих доводів, суд доходить висновку, що позивач не може бути притягнутий до відповідальності відповідно до ч. 1, абз. 16 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Враховуючи вищевикладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу від 22 червня 2020 року прийнята відносно ПП «Агрогруп-БРВ» з порушенням визначення суб`єкту правопорушення, а тому є протиправними.

Посилання відповідача на необхідність нотаріального посвідчення договору оренди, укладеного між ПП «Агрогруп-БРВ» та ФОП ОСОБА_1 відхиляються судом, з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 799 Цивільного кодексу України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, приписи ЦК України вимагають дотримання форми нотаріально посвідченого договору тільки за участю фізичної особи, однак матеріалами справи встановлено, що цей договір укладено з суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому належать стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 2102 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву приватного підприємства «Агрогруп-БРВ» (, місцезнаходження: 66200, смт. Саврань, вул. Миру, 167) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул.Успенська, 4), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови №206922 від 22 червня 2020 року,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №206922 від 22 червня 2020 року винесену Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4),якою накладено на приватне підприємство «Агрогруп-БРВ» (, місцезнаходження: 66200, смт. Саврань, вул. Миру, 167) штраф у розмірі 34000, 00 грн.

Стягнути Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул.Успенська, 4) на користь приватного підприємства «Агрогруп-БРВ» (, місцезнаходження: 66200, смт. Саврань, вул. Миру, 167) судовий збір в розмірі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано « 29» квітня 2021 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко