Справа № 420/13186/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/13186/20
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шляхтицького О.І.

суддів: Семенюка Г.В. , Домусчі С.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 по справі № 420/13186/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації, в якому позивач просив :

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14 травня 2020 року про відмову позивачу в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг;

- зобов`язати відповідача призначити щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що виникла з 03 березня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що він перебуває на обліку Управлінні соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території. 03.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, проте відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні вказаної допомоги.

Відповідач проти задоволенні позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив, у якому зазначив, оскільки постановою Кабінету Міністів України № 370 від 31.05.2017 п. 2 постанови Кабінету Міністів України № 505 від 01.10.2014 доповнено абзацем 3, відповідно до якого Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085. У цьому переліку смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області відсутнє. Таким чином відсутні підстави для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам родині позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 01 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації від 14 травня 2020 року, оформлене протоколом № 5 в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов`язав Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що виникла з 03 березня 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме не досконало проаналізовано доводи сторін та надані ними докази, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не дослідив причини надання позивачем різної інформації про своє фактичне місце перебування (проживання);

- безпідставно застосував до спірних правовідносин розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 (аркуш справи 9).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить відповідна довідка від 31.01.2019 №5108-, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання/перебування позивача: АДРЕСА_2 (аркуш справи 11).

Згідно довідки від 31.01.2019 №5108- ОСОБА_2 (дружина позивача) є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання/перебування позивача: АДРЕСА_2 (аркуш справи 12).

Згідно довідки від 31.01.2019 №5108- ОСОБА_3 (донька позивача) є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання/перебування позивача: АДРЕСА_2 (аркуш справи 13).

06 березня ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації із заявою щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам родині ОСОБА_1 .

Згідно витягу з протоколу №5 засідання комісії з питань призначення (продовження) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 14.05.2020 року відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам родині ОСОБА_1 відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (аркуші справи 15-16).

З протоколу №5 засідання комісії з питань призначення (продовження) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 14.05.2020 вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: Донецька область, Волноваський район, смт. Володимирівка, дружина - в Дніпропетровській області, м. Дніпродзержинськ. Зазначені населені пункти відсутні в розпорядженні Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року №1085. Для підтвердження факту проживання на території населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення до управління соціального захисту надані копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (народилась в м. Донецьк) та копія трудової книжки ОСОБА_1 (працював в товаристві з обмеженою відповідальністю по 05.05.2014). Права на отримання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на загальних підставах родина не має.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що населений пункт смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, який затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р та на якій проживала сім`я позивача, відповідачем протиправно відмовлено позивачу в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у зв`язку із чим, оскаржуване рішення від 14.05.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Проте з вказаним висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові відносини регулюються Законом № 1706, який встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Статтею 1 Закону № 1706 встановлено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, визначений Порядком № 505.

Згідно пункту 2 Порядку № 505 ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Приписами абзацу 4 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до абз.8, 9 пункту 3 Порядку № 505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Пунктом 5 вказаного Порядку встановлено, що для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк .

Положеннями абз 3 вказаного пункту Порядку № 505 передбачено, що заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги:

прізвище, ім`я та по батькові;

число, місяць, рік народження;

серія, номер (у разі наявності) паспорта громадянина України, ким і коли виданий або серія, номер документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус;

реєстраційний номер облікової картки платника податків (не зазначається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному територіальному органу ДФС і мають відмітку в паспорті);

інформацію про:

- зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування);

- наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення;

- наявність житлового приміщення, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації;

- наявність у будь-якого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку (рахунках) коштів у розмірі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб;

- місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює;

- наявність у будь-якого з членів сім`ї інвалідності із зазначенням групи інвалідності.

До заяви додаються копія довідки з місця роботи або копія іншого документа, що посвідчує зайнятість (для працездатних осіб), копія свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження дітей, засвідчені власним підписом уповноваженого представника сім`ї, письмова згода (у довільній формі) про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім`ї від інших членів сім`ї та згода на обробку персональних даних, а також письмовий дозвіл на розкриття уповноваженим банком інформації, що містить банківську таємницю, щодо поточного рахунка, відкритого уповноваженому представнику сім`ї в установі уповноваженого банку.

До заяви, в якій уповноважений представник сім`ї повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, додаються копії документів, зазначених в абзаці дев`ятому пункту 3 цього Порядку, засвідчені підписом уповноваженого представника сім`ї.

Приписами пункту 10 Порядку № 505 унормовано, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Абзацом 1 пункту 11 цього Порядку встановлено, що уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Відповідно до абз. 4,5 п.12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;

виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги;

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Комісії від 20.05.2019 ОСОБА_1 припинено виплату грошової допомоги, у зв`язку із зняттям з обліку як внутрішньо переміщеної особи та виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації, яка впливає на призначення грошової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

Частиною 4 цього Закону визначено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 1706 підставами для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки; скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту: створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; повернулася до покинутого місця постійного проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон; подала завідомо недостовірні відомості.

Отже, однією із підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є подання особою завідомо недостовірних відомостей.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 № 79-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Підставою відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг є відсутність зазначеного населеного пункту в розпорядженні Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085.

З наявного в матеріалах справи акту обстеження житлово-побутових та матеріальних умов проживання від 27 березня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 в даний час проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Також, з наявних довідок від 31.01.2019 № №5108-500002393, №5108-, №5108- вся сім`я позивача зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто з довідок вбачається інформації про фактичне місце перебування позивача та його сім`ї.

У Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, який затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085, відсутній такий населений пункт як смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області, на якому проживала сім`я позивача.

Таким чином, відмова позивачу в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг є правильною, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р, суд зазначає наступне.

Приписами статті 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Кабінет Міністрів України відповідно до статті 116 Конституції України є органом, який забезпечує проведення державної політики, зокрема, у соціальній сфері.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Згідно частини другої статті 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 4 цього Закону визначено, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» встановлено, що Кабінет Міністрів України у сферах соціальної політики, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій виконує такі повноваження, зокрема:

забезпечує проведення державної соціальної політики, вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечує соціальний захист громадян;

виступає стороною соціального діалогу на національному рівні, сприяє його розвитку, відповідно до закону проводить консультації з іншими сторонами соціального діалогу щодо проектів законів, інших нормативно-правових актів з питань формування і реалізації державної соціальної та економічної політики, регулювання трудових, соціальних, економічних відносин;

забезпечує підготовку проєктів законів щодо державних соціальних стандартів і соціальних гарантій.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що Кабінет Міністрів України є вищим колегіальним органом у системі органів виконавчої влади, до повноважень якого належить, серед іншого, забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального забезпечення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 3 березня 2020 року у справі № 826/7011/16, від 8 грудня 202 року у справі № 826/11008/18, від 16 лютого 2021 року у справі № 320/950/19.

Згідно частин другої та третьої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України. Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 параграфу 32 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року № 950, визначено, що проєкти актів Кабінету Міністрів України готуються на основі та на виконання Конституції і законів України.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, на виконання абз. 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"

Зідно преамбули Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" зазначено, що цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Отже, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а не перелік населених пунктів з яких має переміститись внутрішньо переміщена особа для того щоб мати право на призначення йому щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Підсумовуючи наведене, застосування судом першої інстанції положень розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р є не коректним, оскільки застосуванню підлягають положення постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, погоджуючись з доводами апелянта, дійшла висновку про те, що нормативно-правовим актом, яким визначено перелік населених пунктів з яких має переміститись внутрішньо переміщена особа для того щоб мати право на призначення йому щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, є розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів , що розташовані на лінії зіткнення.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 274,308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Домусчі С.Д.