Справа № 560/400/21
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/400/21
РІШЕННЯ

іменем України

30 квітня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Самчинецької сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Самчинецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання відповідача вчинити дії щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства з земель нерозподілених часток (паїв) колишнього КСП ім. Чапаєва у розмірі, який є достатнім для повного використання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 1,3339 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:004:0019, яку позивач отримала оскільки була членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва с. Самчинці, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай). Також їй належить право на земельну частку (пай) у масиві земель, які знаходяться у колективній власності КСП ім. Чапаєва на території Самчинецької сільської ради, розміром 3.0000 умовних кадастрових гектарів ( згідно зі списками) Позивач вважає, що земельна ділянка, яка передана їй у власність, є меншою, ніж та, на яку вона має право згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай). Позивач звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою з метою відведення земельної ділянки у власність площею, достатньою для покриття належного їй сертифікату.

Рішенням Самчинецької сільської ради від 21 лютого 2019 року №2 їй відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки позивач вже скористалась правом на отримання земельної ділянки відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай). Також відповідач покликався на відсутність генеральних планів населених пунктів Самчинецької сільської ради.

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана старостою Самчинецької сільської ради 05.02.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №273. Відповідач відзив на позовну заяву у наданий йому строк не подав.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 згідно з державним актом ХМ №028114 на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка площею 1,3339 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0019) Позивач звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель нерозподілених часток (паїв). Рішенням Самчинецької сільської ради Старокостянтинівського району від 21 лютого 2019 року №2 відмовлено у задоволенні заяви, оскільки ОСОБА_1 вже скористалась правом на отримання земельної ділянки відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай). Також у рішенні йдеться про відсутність генеральних планів населених пунктів Самчинецької сільської ради.

Відповідно до положень Земельного кодексу України (далі - ЗК України) набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Такий порядок визначений статтею 118 Земельного кодексу України. Згідно з п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Порядок виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, визначений Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року №899-IV (далі - Закон №899-IV). Відповідно до ст.1 Закону №899-IV право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно із статтею 2 Закону №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до ст. 3 Закону №899-IV особи власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).Сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) ( стаття 5 Закону) Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ( ст. 11 Закону )

Отже, Закон №899-IV визначає порядок виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, особам, чиє право на землю посвідчено відповідними документами.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Пунктами 5-6 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року №720/95 передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Отже, після виділення в натурі земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на землю, право на земельну частку (пай) припиняється.

Таким чином, після виділення в натурі земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на землю право на земельну частку (пай) є реалізованим і повторно ним скористатись особа не може.

Як вже вище встановлено, позивачка отримала земельну ділянку у власність, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 19 січня 2006 року, отже право на отримання земельної ділянки, передбачене сертифікатом на право на земельну частку (пай) було реалізоване. Зважаючи на це, з моменту отримання земельної ділянки сертифікат, на який покликається позивачка, втратив свою чинність та вважається використаним. Таким чином, позивач використала право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом.

Судом не встановлено ознак неправомірності у діях відповідача, оскільки згода сільської ради щодо порушеного позивачем питання можлива лише за наявності невикористаного сертифікату на право на земельну частку (пай)

Крім того, встановлено, що позивачка не оскаржувала розпорядження РДА №317/2005-р від 24 листопада 2005 року, яким їй виділена вказана земельна ділянка у меншому розмірі, ніж той, що був передбачений сертифікатом. Докази звернення до розпорядника земельних ділянок з заявами про коригування (збільшення) розміру земельної частки під час виділення в натурі земельних ділянок, що належали КСП ім. Чапаєва при реалізації сертифіката, у матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що відповідач діяв правомірно та в межах чинного законодавства України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 30 квітня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Самчинецька сільська рада (Самчинці,Старокостянтинівський район, Хмельницька область,31172 , код ЄДРПОУ - 21313453)

Головуючий суддя І.С. Козачок