Справа № 2340/4117/18
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 2340/4117/18

адміністративне провадження № К/9901/13882/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року (суддя Гаращенко В.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року (судді: Сорочко Є.О. (головуючий), Коротких А.Ю., Федотов І.В.) у справі № 2340/4117/18.

У С Т А Н О В И В:

І. Суть спору

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 (далі - позивач, платник податків, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (далі - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДФС у Черкаській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Черкаській області від 26.10.2018, яким повідомлено фізичну особу - платника податку ОСОБА_1 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: №09-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення були прийняті відповідачами всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки позивачем було дотримано всіх встановлених податковим законодавством вимог. Позивач зазначає, що приміщення нежитлових споруд передані відповідно акту прийому-передачі від 22.08.2013 до ФГ «Еталон Плюс» (використовуються в сільськогосподарській діяльності), засновником якого є позивач, а вказане фермерське господарство подає податкову звітність, в тому числі податкову декларацію на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сплачує податки відповідно до вимог чинного податкового законодавства України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 26.10.2018: №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідачем не було доведено порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства, а висновки контролюючого органу не відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на припущеннях відповідача щодо порушень позивачем вимог законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ГУ ДФС у Черкаській області подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Черкаській області. Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області № 2-718/11 від 25.10.2011 визнано за ОСОБА_1 право власності на комплекс будівель та споруд колишнього КСП «Україна» в с. Росоша, Теплицького району Віннецької області, а саме: розташований по АДРЕСА_2 молокоприймальний пункт загальною площею 70.0 кв.м.; розташовані по АДРЕСА_3 : вагова загальною площею 57.5 кв.м.; навіс для зберігання сіна, загальною площею 1559.0 кв.м.; телятник загальною площею 732.6 кв.м.; будівля телятника №3, загальною площею 720.40 кв. м.; будівля свинарника, загальною площею 1218.10 кв.м.; корівник загальною площею 1250.8 кв.м.; будівля складу загальною площею 868.80 кв.м.; будівля свинарника №1, загальною площею 2061 кв.м.; будівля телятника загальною площею 1487.0 кв.м.; розташовані по АДРЕСА_4 : будівля гаража з підвалом, загальною площею 824.60 кв.м.; розташовані по АДРЕСА_5 будівлі зернового складу, загальною площею 3347.0 кв.м.; будівля вагової загальною площею 40.30 кв.м.; будівля зернового складу площею 834.0 кв.м.; будівля зернового складу площею 329.10 кв.м.; будівля зернового складу площею 218.40 кв.м.; будівля темника загальною площею 129,40 кв.м.; розташовані по АДРЕСА_6 торгівельний комплекс загальною площею 270.80 кв.м.; розташовані по АДРЕСА_7 : будівля контори загальною площею 281.70 кв.м.

У січні 2012 року КП «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» провело державну реєстрацію права власності позивача на вищевказаний майновий комплекс будівель, що підтверджують витяги про державну реєстрацію №32835931, №32982588, №32980136, №32981550, №32979814, №32980880.

ГУ ДФС у Черкаській області у відповідності до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.03.2018 №0016880/0000-0218, №0016881/0000-0218, №0016882/0000-0218, №0016883/0000-0218, №0016884/0000-0218, №0016885/0000-0218, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік на вищевказані нежитлові будівлі.

За результатами адміністративного оскарження, рішенням №14370/Г/99-99-11-02-01-14 Державної фіскальної служби України вищевказані податкові повідомлення-рішення частково скасовані.

В подальшому ГУ ДФС у Черкаській області за наслідком вищевказаних обставин винесено податкові повідомлення-рішення від 26.10.2018 №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік за нежитлові будівлі за період з січня по листопад 2017 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем 23.11.2007 створено фермерське господарство «Еталон Плюс», що діє на підставі статуту та є юридичною особою.

Суди першої та апеляційної інстанції зазначили та встановили, що згідно положень Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 973-IV (далі - Закон № 973-IV) фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, діє на основі Статуту. Фермерське господарство «Еталон Плюс» відповідно до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань займається вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11) як основним видом діяльності.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 973-IV до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Статтею 20 Закону № 973-IV передбачено, що майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. Згідно частини першої статті 22 Закону № 973-IV фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.

Згідно з рішенням Теплицького районного суду Вінницької області № 2-718/11 від 25.10.2011 за позивачем визнано право власності на спірний комплекс будівель та споруд. Відповідно до пункту 4.15.1 статуту Фермерського господарства «Еталон Плюс», спірне майно віднесено до складу майнового комплексу, який внесено до складеного капіталу Фермерського господарства «Еталон Плюс» та передано позивачем до складу статутного фонду Фермерського господарства «Еталон Плюс» згідно акту прийому-передачі від 22.08.2013.

Згідно листа Росошанської сільської ради Теплицького району Вінницької області № 343 від 05.11.2018 в якому зазначається, що нерухоме майно майнового комплексу будівель та споруд, що знаходяться по АДРЕСА_8 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , вул. Молодіжна 22 в с. Росоша, Теплицького району, Вінницької області весь час використовується у сільськогосподарській діяльності.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем, вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій окремих положень Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.

8. Позивач надіслав відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

10.2. Підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266.

Не є об`єктом оподаткування: ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

11. Закон України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 973-IV:

11.1. Стаття 1.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, діє на основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

11.2. Стаття 19.

До складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

11.3. Стаття 20.

Майно фермерського господарства належить йому на праві власності.

Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін.

У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом.

Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод.

Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.

Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства.

Майнові спори між фермерським господарством та його членами вирішуються судом.

11.4. Стаття 22.

Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.

За рішенням членів фермерського господарства відповідно до закону фермерське господарство як цілісний майновий комплекс може бути відчужене на підставі цивільно-правових угод громадянам України, які мають право на створення фермерського господарства, або юридичним особам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Громадяни, які придбали майно фермерського господарства як цілісного майнового комплексу на підставі цивільно-правової угоди, подають у встановленому порядку Статут фермерського господарства на державну реєстрацію.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

12. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

13. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченнях на адміністративний позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам, наданих сторонами на підставі статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).

14. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що контролюючий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.10.2018 №0-2324, №0-2324, №0-2324, №0-2324, №0-2324, №0-2324 діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

У справі, що розглядається, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами (що не спростовано відповідачем належними, допустимими та достатніми доказами), що позивач є головою Фермерського господарства «Еталон Плюс», яке діє на підставі статуту та з 23.11.2007 є юридичною особою та займається вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11) як основним видом діяльності. Комплекс спірних нежитлових споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_8 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , належали позивачу на праві власності та були віднесені до складу майнового комплексу, який внесено до складеного капіталу Фермерського господарства «Еталон Плюс» та передано позивачем до складу статутного фонду Фермерського господарства «Еталон Плюс» згідно акту прийому-передачі від 22.08.2013.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що згідно коду 1271 державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 затвердженого Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507 клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, а саме: корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше. Так, згідно наявних в матеріалах справи доказів, спірне майно передане позивачем до складу статутного фонду Фермерського господарства «Еталон Плюс» включає в себе: молокоприймальний пункт загальною площею 70.0 кв.м.; вагова загальною площею 57.5 кв.м.; навіс для зберігання сіна, загальною площею 1559.0 кв.м.; телятник загальною площею 732.6 кв.м.; будівля телятника №3, загальною площею 720.40 кв. м.; будівля свинарника, загальною площею 1218.10 кв.м.; корівник загальною площею 1250.8 кв.м.; будівля складу загальною площею 868.80 кв.м.; будівля свинарника №1, загальною площею 2061 кв.м.; будівля телятника загальною площею 1487.0 кв.м.; будівля гаража з підвалом, загальною площею 824.60 кв.м.; будівлі зернового складу, загальною площею 3347.0 кв.м.; будівля вагової загальною площею 40.30 кв.м.; будівля зернового складу площею 834.0 кв.м.; будівля зернового складу площею 329.10 кв.м.; будівля зернового складу площею 218.40 кв.м.; будівля темника загальною площею 129,40 кв.м.; торгівельний комплекс загальною площею 270.80 кв.м.; будівля контори загальною площею 281.70 кв.м.

Таким чином, судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні будівлі за своїм призначенням відносяться до будівель сільськогосподарського призначення, що також підтверджується наданим листом Росошанської сільської ради Теплицького району Вінницької області №343 від 05.11.2018 в якому зазначається, що нерухоме майно майнового комплексу будівель та споруд, що знаходяться по АДРЕСА_8 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 весь час використовується у сільськогосподарській діяльності. Отже, комплекс нежитлових споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_8 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , належали позивачу на праві власності та використовувались ним виключно через створене фермерське господарство, що не спростовано відповідачем жодними належними, допустимими та достатніми доказами.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи вказані положення чинного законодавства, а також встановлені судами обставини справи, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що нерухоме майно, нежитлові будівлі використовуються безпосередньо для здійснення сільськогосподарської діяльності ФГ «Еталон Плюс», в якому позивач є головою (керівником і засновником), вказане фермерське господарство подає податкову звітність, в тому числі податкову декларацію на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сплачує податки відповідно до вимог чинного податкового законодавства України, а тому таке майно не може вважатися об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначеним відповідачем фізичній особі - платнику податку ОСОБА_1 у відповідності до положень підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

15. Колегія суддів зазначає, що касаційна скарга є ідентичною апеляційній скарзі та запереченням на адміністративний позов, контролюючим органом інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені в апеляційній скарзі не вказано, в чому саме полягає неправильне застосування судами норм матеріального права скаржником не наведено. Контролюючий орган фактично просить здійснити переоцінку встановлених судами першої та апеляційної інстанції, обставин справи.

16. Судами першої та апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом у запереченнях на адміністративний позов та апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені відповідачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

17. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року слід залишити без задоволення.

18. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

19. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 2340/4117/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова Р.Ф. Ханова