Справа № 620/4671/20
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4671/20 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.,

судді: Ключкович В.Ю.,

Парінов А.Б.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

У С Т А Н О В И В :

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 13.06.2020 № .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги дублюють правову позицію позивача, викладену у позовній заяві позивача.

З огляду на зазначене, апелянт вважає, що неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також не повне з`ясування обставин справи мало наслідком прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, яке відповідно до положень ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідачем, у свою чергу, було подано до суду відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого останній вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з урахуванням всіх обставин справи, що мають значення для її вирішення, а також з дослідженням всіх наданих сторонами доказів у відповідності до норм матеріального права, та з дотриманням норм процесуального права. Натомість, доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими, а вимоги апеляційної скарги такими, що задоволенню не підлягають.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач 23.02.1998 зареєстрований Козелецькою районною державною адміністрацією Чернігівської області в якості фізичної особи-підприємця та 17.07.2012 взятий на податковий облік, як платник податків. Видами діяльності позивача є: 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (основний); 47.89 роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (а.с.27, 61).

ФОП ОСОБА_1 самостійно обрано спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 09.03.2017, реєстраційний номер 512/Д. Відповідно до змісту зазначеної заяви платником податків самостійно було обрано ставку єдиного податку у розмірі 20% до розміру мінімальної заробітної плати та віднесено себе до 2 групи платників єдиного податку.

Відповідно до інтегрованої картки позивача по платежу «єдиний податок» за 2017 рік встановлено несвоєчасну сплату авансового внеску за жовтень 2017 року, у зв`язку із чим у платника податків виник борг у розмірі 380,86 грн (термін сплати - 20.10.2017, платіж зараховано - 30.10.2017 на підставі платіжного доручення №2060090SB) (а.с.62-64).

Крім того, по терміну сплати 20.03.2019 в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 відсутня інформація про сплату авансового внеску за березень 2019 року, в зв`язку з чим виник борг у розмірі 514,06 грн (з урахуванням наявної переплати), який в подальшому погашався за рахунок сплати єдиного податку за квітень-грудень 2019 року та виникав новий борг згідно з календарною черговістю його виникнення відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України. При цьому, авансові внески по термінам сплати 20.06.2019, 20.07.2019, 20.08.2019, 20.09.2019, 20.10.2019, 20.11.2019, 20.12.2019 сплачувалися не в повному обсязі, а саме визначений законодавством щомісячний платіж з єдиного податку у розмірі 834,60 грн, платником фактично сплачувався лише у сумі 820 грн.

Враховуючи зазначене, на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 та п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (далі - ПК України), контролюючим органом 13.06.2020 проведено камеральну перевірку позивача (період, що перевіряється з 20.10.2017 по 20.12.2019), за результатами якої складено акт камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку від 13.06.2020 № 002349/25-01-51-05/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) (а.с.12-13).

Відповідно до висновків акту перевірки встановлено, що платник порушив терміни сплати узгодженого зобов`язання з єдиного податку протягом строку, визначеного п.295.1 ст.295 ПК України на загальну суму 8986 грн, відповідальність за яке встановлена п.122.1 ст.122 вказаного кодексу (застосування до платника податків штрафних санкцій у розмірі 4493 грн).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.06.2020 № , яким за затримку 1 календарних днів сплати/за несплату (неперерахування) фізичною особою грошового зобов`язання/авансових внесків єдиного податку в сумі 8986,00 грн, зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% - 4493,00 грн за платежем єдиний податок з фізичних осіб (а.с.10), до якого надано розрахунок штрафної санкції (а.с.11).

Вказані акт перевірки та податкове повідомлення-рішення направлені позивачу та отримані ним особисто 09.07.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.91).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивачем 14.07.2020 подана скарга, яка рішенням Державної податкової служби України від 29.09.2020 № 28970/6/06 залишена без задоволення, а оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с.15-17).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та ресів з відповідним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Ніжинським управлінням ГУ ДПС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку від 13.06.2020 № 002349/25-01-51-05/ НОМЕР_1 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.06.2020 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції по єдиному податку на загальну суму 4493,00 грн (50% ставки єдиного податку). При цьому, позивач зазначає, що проведення перевірки своєчасності сплати грошового зобов`язання у межах камеральної перевірки чинним законодавством не передбачено; камеральна перевірка повинна бути проведена виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. В свою чергу відповідачем в ході перевірки, оформленої вказаним вище актом, окрім даних, зазначених у податкових деклараціях за відповідні періоди були використані також і інші відомості. Тобто податковий орган провів перевірку не податкової звітності позивача, а перевірку своєчасної сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання, що відповідно до п.75.1.2 ст.75 Податкового кодексу України є предметом документальної перевірки, а не камеральної, а тому проводячи камеральну перевірку позивача податковий орган вийшов за межі наданих повноважень, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України. Крім того позивач вказує на порушення відповідачем ст. 86 Податкового кодексу України, а саме в день проведення перевірки та складання акту від 13.06.2020 також і 13.06.2020 прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. В свою чергу не направлення акту перевірки та не надання позивачу права подати свої заперечення та/або додаткові документи, в порядку, визначеному п.44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки у формі скасування спірного податкового повідомлення-рішення. Додатково зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення містить у своєму змісті затримку на днів, що є підставою для застосування штрафу, при цьому акт камеральної перевірки містить інформацію про затримку сплати єдиного податку на один день, що свідчить про наявність суперечностей у відповідних документах.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача за жовтень 2017 року, в результаті несвоєчасної сплати єдиного податку та сплатою авансових внесків за березень 2019 та червень - грудень 2019 року не у повному обсязі, утворилась заборгованість зі сплати єдиного податку в сумі 8986,00 грн.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права, звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (п.31.1 ст.31 ПК України).

Згідно п. 75.1 ст.75 ПК України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відтак, камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах контролюючого органу ДПС, до яких в тому числі відноситься АІС «Податковий блок».

Зазначена АІС «Податковий блок» містить в собі чотири сегменти операційної діяльності податкової служби: реєстрація платника податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит.

Відповідно до п. 76.1 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 ПК України убачається, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що на виконання вказаних норм законодавства Головне управління ДПС у Чернігівській області направлено на адресу позивача акт перевірки, який отриманий останнім особисто 09.07.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.91).

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 131.2. статті 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відповідно пункту 122.1. статті 122 ПК України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та відповідно ставка єдиного податку становить 20% до розміру мінімальної заробітної плати (2 група платників єдиного податку).

Ставки єдиного податку для платників другої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата) (п.293.1 ст.293 ПК України).

Відповідно до п.293.2 ст.293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для першої групи платників єдиного податку - не більше 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму; для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Розміри мінімальної заробітної плати, встановлені на 2017-2019 роки відповідно Законом України від 21.12.2016 №1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Закону України від 07.12.2017 №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік», Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік», фіксований розмір ставки єдиного податку у місяць становить: у 2017 році - 640 грн (мінімальна заробітна плата 3200 грн); у 2018 році - 744 грн 60 коп. (мінімальна заробітна плата 3723 грн); у 2019 році - 834 грн 60 коп. (мінімальна заробітна плата 4173 грн).

Відповідно до п. 295.1 ст.295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

З інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1 убачається, що по платежу «єдиний податок» за 2017 рік існує несвоєчасна сплата авансового внеску за жовтень 2017 року, у зв`язку із чим у позивача (платника податків) виник борг у розмірі 380,86 грн (термін сплати - 20.10.2017 року, платіж зараховано - 30.10.2017 на підставі платіжного доручення №2060090SB).

Крім того, по терміну сплати 20.03.2019 в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 відсутня інформація про сплату авансового внеску за березень 2019 року, в зв`язку з чим винник борг у розмірі 514,06 грн (з урахуванням наявної переплати), який в подальшому погашався за рахунок сплати єдиного податку за квітень-грудень 2019 року та виникав новий борг згідно з календарною черговістю його виникнення відповідно до вимог п.87.9 ст.87 ПК України.

При цьому, авансові внески по термінам сплати 20.06.2019, 20.07.2019, 20.08.2019, 20.09.2019, 20.10.2019, 20.11.2019, 20.12.2019 сплачувалися не в повному обсязі, а саме визначений законодавством щомісячний платіж з єдиного податку у розмірі 834,60 грн, позивачем фактично сплачувався у сумі 820 грн.

Відтак, вказані обставини свідчать про порушення позивачем вимог п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України щодо несвоєчасної сплати грошового зобов`язання з єдиного податку.

Позивачем не спростовано висновки акту камеральної перевірки. Не надано ним таких доказів і суду першої інстанції. Тобто, факт вчинення позивачем порушення вимог п. 295.1 ст.295 ПК України є встановленим.

Пунктом 300.1 ст.300 ПК України передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Форма, порядок заповнення та надіслання (вручення) контролюючим органом податкового повідомлення-рішення платнику податків визначено наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 за №1204 (далі - Наказ №1204).

Щодо посилання апелянта про наявність суперечностей в акті камеральної перевірки та податковому повідомленні-рішенні, колегія суддів зазначає, що відповідно до Наказу №1204 контролюючим органом до податкового повідомлення-рішення від 13.06.2020 № додано розрахунок штрафної санкції із зазначенням всієї необхідної інформації, що є невід`ємною його частиною (а.с.10-11).

З розрахунку штрафної санкції позивачем допущено порушення вимог п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України щодо несвоєчасної сплати грошового зобов`язання з єдиного податку за жовтень 2017 року, за березень 2019 року, за жовтень 2019 року, за листопад 2019 року та сплати не в повному обсязі сум авансових внесків за 20.06.2019, 20.07.2019, 20.08.2019, 20.09.2019, 20.10.2019, 20.11.2019, 20.12.2019, тобто порушення встановлено в 11 (одинадцяти) звітних періодах (місяцях), що і відповідає відповідному, зазначенню в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 13.06.2020 № - «за затримку на 1 календарних днів».

Щодо тверджень апелянта про порушення проведення камеральної перевірки та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в день складання акту.

Колегія суддів зазначає, що такі процедурні порушення з боку відповідача не вплинули на права та інтереси позивача. Оскільки останнім, ані в процедурі адміністративного оскарження, а ні в судовому порядку не надано доказів своєчасної сплати авансових платежів з єдиного податку та відсутність заборгованості на дату складання акту.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що будь-які процедурні порушення, пов`язані із самим процесом оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання суб`єктом приватного права вимог законодавства оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу між інтересами особи правопорушника та публічними інтересами. Такі формальні неточності не можуть бути, за загальним правилом, самостійною підставою для скасування по суті правомірних рішень суб`єктів владних повноважень, спрямованих на забезпечення законності.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним позовній заяві, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 28.04.2021р.)