Справа № 522/22781/16-а
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 522/22781/16-а

Головуючий в 1 інстанції: Чернявська Л.М.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 23.10.2020р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду від 23 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2017р. у справі №522/22781/16-а (набрала законної сили 21.11.2017р.) визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови 12.10.2016р. ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 31.12.2012р. по 31.08.2016р., у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 20669,34грн.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, за період з 31.12.2012р. по 31.08.2016р., у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії в розмірі 20669,34грн.

04.08.2020р. Приморським районним судом м. Одеси видано ОСОБА_1 виконавчий лист з виконання вищезазначеного судового рішення.

02.10.2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою, в порядку ст.383 КАС України про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2017р. у справі №522/22781/16-а.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2020р. відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви позивача у зв`язку з пропуском десятиденного строку звернення з такою заявою до суду, встановленого ч.4 ст.383 КАС України.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ч.1 ст.383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно ч.6 вищезазначеної статті, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019р. у справі №806/2143/15 вказав, що зазначені правові норми КАС мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Частинами 1-5 ст.249 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Так, заява позивача про визнання протиправними рішень та дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2017р. обґрунтована тим, що сума компенсації втрати частини доходів за рішенням суду за період з 31.12.2012р. по 31.08.2016р. у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 20669,34грн. нарахована та виплачена невірно, що є фактичним невиконанням судового рішення. /а.с.119/

Водночас, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.02.2018р. №214/Т-11 повідомлено ОСОБА_1 про те, що 29.12.2017р. проведено нарахування компенсації втрати частини доходів за рішенням суду за період з 31.12.2012р. по 31.08.2016р. у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 20669,34грн. Нарахована компенсація за період з 31.12.2012р. по 31.08.2016р. в сумі 13,58грн. буде виплачена разом з пенсією за лютий поточного року. /а.с.123, 133/

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам

втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст.3 вищезазначеного закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2017р. у дані справі визначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області порушено строки виплати ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії в розмірі 20669,34грн.

Однак згідно розрахунку компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 31.12.2012р. по 31.08.2016р. невиплачений дохід складає 13,58грн., а не 20669,34 грн., як зазначено у судовому рішенні.

Враховуючи викладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виконано постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2017р. у даній справі, а тому колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з неналежного виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2017р.

Щодо висновків суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду із заявою в порядку ст.383 КАС України, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 ст.383 КАС України, заяву, зазначену у ч.1 цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 12 вищезазначеного закону визначено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку, а саме виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, постанова Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2017р. у даній справі набрала законної сили 21.11.2017р., тому строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчується 22.11.2020р.

17.08.2020р. відкрито виконавче провадження щодо виконання Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2017р. №62802180 по виконанню виконавчого листа виданого Приморським районним судом м. Одеси від 04.08.2020р. по справі №522/22781/16-а, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів за рішенням суду за період з 31.12.2012р. по 31.08.2016р. у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 20669,34грн.

04.09.2020р. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило виконавчу службу, що 29.12.2017р. проведено нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за рішенням суду за період з 31.12.2012р. по 31.08.2016р. у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 20669,34грн. Нарахована компенсація за період з 31.12.2012р. по 31.08.2016р. в сумі 13,58грн. зарахована на поточний рахунок ОСОБА_1 по додатковій відомості 06.02.2018р.

Однак, 29.09.2020р. на адресу виконавчої служби надійшла заява ОСОБА_1 про незгоду з даним виконанням судового рішення, та повідомлено про намір звернутися до суду в порядку ст.383 КАС України. /а.с.175/

При цьому, позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про визнання протиправними рішень та дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2017р. у даній справі, - 02.10.2020р., тобто протягом десяти днів з моменту порушення його прав при виконанні судового рішення виконавчою службою (29.09.2020р.), тобто у строк визначений ч.4 ст.383 КАС України. /а.с.128/

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання невірно застосував норми процесуального закону, ухвала суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 23 жовтня 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2017 року.

Винести окрему ухвалу, яку викласти окремим документом.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.