Справа № 140/1946/21
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/1946/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Ковельська виховна колонія" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Державної установи Ковельська виховна колонія (далі ДУ Ковельська виховна колонія, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за речове майно особистого користування, яке не було ним отримане під час служби у розмірі 12 835,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач по 12.10.2020 проходив службу на посаді молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони ДУ Ковельська виховна колонія.

Наказом начальника установи від 09.10.2020 №71/ОС-20 позивача звільнено зі служби з органів Державної кримінально-виконавчої служби України у зв`язку із скороченням штату.

За час проходження служби позивач отримав право на речове забезпечення в кількості 37 найменувань на загальну суму 12 835,06 грн, що підтверджується довідкою від 12.10.2020 №36, однак при звільненні не отримав грошову компенсацію за неотримане під час проходження служби речове майно.

У зв`язку з цим позивач звернувся з заявою до відповідача з метою отримання такої грошової компенсації, на що отримав відповідь листом від 28.01.2021 за вих. №ВК/23/9, у якому відповідач підтвердив наявність вказаної заборгованості та вказав, що виплата заборгованості буде можлива лише після внесення змін до кошторису та збільшення фінансування установи.

Позивач вважає таку позицію відповідача протиправною та такою, що грубо порушує його конституційні права та охоронювані законом інтереси, оскільки має право на грошову компенсацію за неотримане речове майно, що передбачено положеннями пункту 27 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №578.

На підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 01.03.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копія ухвали суду від 01.03.2021 про відкриття провадження в адміністративній справі була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за зареєстрованою адресою місцезнаходження, та вручена адресату 18.03.2021, що підтверджується повідомленням про вручення (отримання) поштового відправлення.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не подав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути та вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 проходив службу в ДУ Ковельська виховна колонія.

Наказом ДУ Ковельська виховна колонія від 09.10.2020 №71/ОС-20 старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони звільнено зі служби 12.10.2020 згідно пункту 4 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію у зв`язку із скороченням штатів.

Відповідно до довідки ДУ Ковельська виховна колонія від 12.10.2020 №36 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, ОСОБА_1 має право на грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна в кількості 37 найменувань на загальну суму 12 835,06 грн (а.с.8).

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, при звільненні позивачу не була виплачена грошова компенсація за речове майно особистого користування, у зв`язку з чим ОСОБА_1 25.01.2021 звернувся до Державної установи Ковельська виховна колонія з заявою щодо виплати йому грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.

Листом від 28.01.2021 за вих. № ВК/32/9 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що фінансування установи здійснюється згідно кошторису фінансування установи, в тому числі видатків загального та спеціального фондів, затвердженого на кожний фінансовий період. Будь-які видатки, що не передбачені даним кошторисом, адміністрація колонії здійснювати не вправі. На момент звільнення ОСОБА_1 , 09.10.2020, у зазначеному кошторисі коштів, передбачених на виплату зазначеної ОСОБА_1 компенсації не було. У зв`язку з чим адміністрація установи невідкладно звернулася з відповідним запитом до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, щодо зміни фінансування розпису асигнувань в частині збільшення видатків на зазначені цілі на суму 12 835,06 грн. На сьогодні змін до кошторису та збільшення фінансування установа не отримувала. З моменту отримання необхідних коштів, виплата грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в сумі 12835,06 грн буде виплачена без зволікань (а.с.6).

ОСОБА_1 , вважаючи дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації замість належного до видачі речового майна у розмірі 12 835,06 грн протиправними, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України від 23.06.2005 № 2713-IV Про Державну кримінально-виконавчу службу України (надалі - Закон № 2713-IV) держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

При цьому, умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати (ч.2 ст.23 Закону № 2713-IV).

Частиною 5 статті 23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України визначено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України Про Національну поліцію, а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для поліцейських. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників Національної поліції, які не мають спеціальних звань, а також Кодекс законів про працю України в тій частині, коли спеціальними нормами не врегульовані відносини спеціальними нормативно-правовими актами.

Особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства (частина 5 статті 21 Закону № 2713-IV).

Механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами визначає Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №578 (надалі - Порядок № 578), в якому зазначено, що цей Порядок визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.

Пунктом 1 Порядку №578 визначено, що речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.

Згідно із пунктом 9 Порядку №578 забезпечення речовим майном осіб із числа персоналу здійснюється в органах і установах, де вони проходять службу або працюють.

Відповідно до пункту 27 Порядку № 578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна

Згідно з пунктом 23 Порядку № 578 грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією державної установи Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України, державної установи Центр пробації відповідно до їх закупівельної вартості.

Для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки (пункт 60 Порядку № 578).

Відповідна довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна ОСОБА_1 від 12.10.2020 №36 була оформлена ДУ Ковельська виховна колонія (а.с.8).

Отже на час звільнення позивача зі служби він мав право на грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна, які не отримав в період проходження служби.

Як слідує з листа відповідача від 28.01.2021 за вих. № ВК/32/9, така компенсація позивачу у розмірі 12 835,06 грн була нарахована, однак при звільненні та на даний час виплачена не була.

Суд вважає, якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку при звільненні військовослужбовця, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

При цьому суд зазначає, що невиплата позивачу грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна є обмеженням його Конституційних прав відповідачем, що є незаконним.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про відсутність коштів для виплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, оскільки відсутність бюджетного фінансування для проведення виплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, не впливає на обов`язок відповідача її виплачувати.

Таким чином, вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку виплатити позивачу грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у встановленому законом порядку.

При цьому суд при розгляді даної справи враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 10.03.2011 у справі Сук проти України вказав, що держава може ввести, призупинити або припинити виплати працівникам з державного бюджету, внісши відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні виплати є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій ДУ Ковельська виховна колонія щодо невиплати грошової компенсації замість належного до видачі ОСОБА_1 речового майна у розмірі 12 835,06 грн та зобов`язання відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за речове майно особистого користування, яке не було ним отримано під час проходження служби на день звільнення у розмірі 12 835,06 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної установи Ковельська виховна колонія щодо невиплати грошової компенсації замість належного до видачі ОСОБА_1 речового майна у розмірі 12 835,06 грн.

Зобов`язати Державну установу Ковельська виховна колонія виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за речове майно особистого користування, яке не було ним отримано під час проходження служби на день звільнення у розмірі 12 835,06 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державна установа Ковельська виховна колонія (45008, Волинська обл., м. Ковель, вул. Шевченка, 20, ).

Суддя Т.М. Димарчук