Справа № 380/2473/21
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року справа №380/2473/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 1384885), в якому просить суд:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача покійного чоловіка ОСОБА_2 з 86% до 70% сум грошового забезпечення;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії позивача покійного чоловіка ОСОБА_2 з 01.01.2018 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку і розмірах, визначених Постановою КМУ від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86% сум грошового забезпечення та здійснити її виплату, як спадкоємниці (право-наступниці) її чоловіка з нарахуванням компенсації частини доходів з урахуванням виплачених сум.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що її чоловік, ОСОБА_2 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як пенсіонер МНС України. З 01.01.2018 ОСОБА_2 було перераховано пенсію відповідно до постанови Кабінету Міністрів україни №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби тта деяким іншим категорім осіб», однак при розрахунку суми пенсії відповідач визначив розмір пенсії, виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення, замість належних 86%. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка вважає, що вона як дружина покійного ОСОБА_2 має право на перерахунок належної йому при житті пенсії.

Суд відкрив провадження у цій справі 26.02.2021.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив позовні вимоги з тих підстав, що права позивачки не порушено, оскільки вона не зверталася до відповідача з вимогою ні про призначення їй пенсії після смерті її чоловіка, ні про перерахунок такої пенсії. Вважає, що позивачка не є справонаступником у спорі щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 . Також, відповідач зазначив, що відсутня недоотримана ОСОБА_2 належна йому за життя сума пенсії, його дружині проведено допомогу на поховання та одноразову допомогу.

Ухвалою від 19.04.2021 суд витребував у ОСОБА_1 заяву про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника та рішення органу пенсійного фонду за результатами розгляду такої заяви; докази того, що ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_2 .

Ухвалою від 19.04.2021 суд, у зв`язку із витребуванням доказів, продовжив строк розгляду цієї справи до 15.05.2021.

29.05.2021 суд отримав лист позивачки щодо ухвали про витребування доказів від 19.04.2021, у якому вона зазначила, що із заявою до відповідача про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника вона не зверталася. Доказів на підтвердження того, що вона є спадкоємцем ОСОБА_2 суду не надавла.

У цьому листі позивачка також зазначила про підтримку позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії позивача покійного чоловіка ОСОБА_2 з 01.01.2018 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку і розмірах, визначених Постановою КМУ від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86% сум грошового забезпечення.

В іншій частині вважає позовні вимоги передчасними.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи на підставі наявних у ній доказів.

Суд встановив таке.

ОСОБА_1 , вважаючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України порушено її права на перерахунок пенсії її чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з цим позовом. До позовної заяви позивачка додала посвідчення №4 від 02.06.2004, видане Головним управлінням МНС України у Львівьскій області ОСОБА_2 про те, що йому було призначено пенсію за вислугу років; свідоцтво про укладення шлюбу між позивачкою та ОСОБА_2 , свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та довідку про склад сім`ї у якій зазначено про те, що ОСОБА_2 , чоловік, проживав з позивачкою на день його смерті.

Відповідач надав суду атестат про те, що ОСОБА_2 був знятий з обліку у ГУ ПФ у Львівській області у зв`язку із смертю.

Метою звернення до суду позивачки з цим позовом є те, що перерахунок пенсії, що була призначена її покійному чоловікові, ОСОБА_2 , відповідно до Закону №2262, може у майбутньому вплинути на розмір пенсії у разі втрати годувальника, яку їй може бути призначено.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262).

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону № 2262 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно з ч.3 ст.1 Закону №2262 члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Зазначене право може бути реалізоване відповіднон до ст.30 цього ж Закону.

Сторони не заперечують того, що пенсія ОСОБА_2 була призначена за Законом №2262.

Водночас ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що нею було реалізовано право на пенсію у разі втрати годувальника за Законом №2262 і відповідно не надала суду доказів того, що вона таке право має.

Таким чином, ОСОБА_1 не є суб`єктом правових відносин, що регулюються Законом №2262.

Суд також наголошує, що пенсія є виплатою, яка нерозривно пов`язана з особою, якій вона була призначена та здійснювалася. Тому передача будь-яких прав щодо розпорядження такою виплатою після смерті особи є неможливою. Водночас, Закон допускає урахування матеріальних інтересів особи, яка перебувала на утриманні такого пенсіонера, і з цією метою законодавець запровадив спеціальний механізм, результатом реалізації якого є призначення пенсії у разі втрати годувальника. Серед іншого, Закон №2262 дозволяє заінтересованій особі скористатися таким механізмом.

Тому, позивачка, лише у випадку призначення їй у майбутньому пенсії у разі втрати годувальника, зможе звертатися з вимогами до уповноваженого органу, якщо матиме обґрунтовані підстави вважати, що її право порушене.

Відтак, на думку суду, міркування позивачки про те, що перш, ніж звернутися до органу пенсійного фонду про призначення їй пенсії у разі втрати годувальника, слід звернутися до суду з вимогою про перерахунок пенсії, що була призначена її покійному чоловікові, є такими, що не відповідають логіці закону.

Відповідно до ч.1-2 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність у позивчаки порушеного права, оскільки вона, станом на день розгляду цієї справи, не є суб`єктом правових відносин, що регулюються Законом №2262, відтак відсутні підстави стверджувати про порушення відповідачем її прав щодо перерахунку пенсії її покійного чоловіка.

Позивачка покликається також на ст.61 Закону №2262, як на підставу для отримання донарахованої пенсії її покійного чоловіка.

Відповідно до ст.61 Закону №2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

В разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Допомога на поховання не виплачується, якщо поховання пенсіонера здійснено за рахунок держави.

Суд зазначає, що ця норма стосується суми раніше призначеної військовому пенсіонеру пенсії, яка не була виплачена йому в повному обсязі у зв`язку зі смертю, і право на частину такої пенсії мають інші особи, зокрема, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тому норма ст.61 Закону №2262 не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки не стосується ні ймовірного перерахунку пенсії з підстав неправильного визначення органом пенсійного фонду відсотку грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії, ні виплати перерахованої пенсії.

Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування виконав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 1384885) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії повністю.

Судові витрати покладаються на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Лунь З.І.