Справа № 580/403/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/403/20 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної Комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії управління міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, що викладена в листі до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 16.12.2019 № 18811/15-2019 (лист Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 1.01.2020 № С-348);

- зобов`язати Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення І групи інвалідності 22.08.2018, відповідно до Закону України «Про міліцію», Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що йому встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов`язків у зв`язку з аварією на ЧАЕС. Також, у порушення вимог Порядку № 850, відповідач не прийняв жодного рішення за наслідками розгляду документів, а лише надіслав лист та повернув документи.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 відкрито провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.04.2021.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 06.12.2019, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії.

Позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, причина інвалідності - захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та виплачено 08.07.1996 страхову суму з державного особистого страхування у розмірі 605448000 крб.

При повторному оглді МСЕК 09.12.2008, позивачу установлена ІІ група інвалідності та виплачена грошова допомога у сумі 53945,45 грн.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 303137, позивачу з 22.08.2018 встановлено І групу інвалідності, пов`язану з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області із заявою від 26.09.2018 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності.

Листом від 12.10.2018 № С-753, відповідач 2 повідомив позивачу, що у зв`язку з тим, що І група інвалідності установлена 22.08.2018 і з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, за умовами п. 4 Порядку № 850, підстав для оформлення документів для передачі до Міністерства внутрішніх справ України, немає.

При повторному звернення до відповідача-2, позивача повідомлено листом від 06.09.2019 № С-753, що довідка, яка надана ним до заяви про призначення одноразової грошової допомоги не відповідає формі, яка затверджена Міністерством охорони здоров`я від 30.07.2012 № 577.

12.11.2019 позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про направлення документів для призначення одноразової грошової допомоги до МВС України та додав до заяви довідку форми 158/0, яка відповідає наказу Міністерства охорони здоров`я від 30.07.2012 № 577.

27.11.2019 відповідачем підготовлено висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та разом з документами, передбаченими п. 7 Порядку № 850, направлено до Міністерства внутрішніх справ для прийняття рішення.

За наслідками розгляду документів, Департамент фінансово-облікової політики МВС України, листом від 27.11.2019 № 112, повернув матеріали до Ліквідаційної управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, вказавши, що відповідно до Порядку № 850, відсутні підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, адже ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому, Порядок № 850 до нього не може бути застосований. (а.с. 21)

Вважаючи протиправною відмову МВС України у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І груп інвалідності, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з наступного:

- право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями;

- оскільки положення Закону № 565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції зберіглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема, у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком № 850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності. При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку № 850, встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності;

- при вирішенні спору судом першої інстанції було враховано правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 22.10.2020 у справі № 711/1837/18, на підставі якої, суд виснував, що з дати первинного огляду МСЕК до повторного огляду пройшло більше 2 років, що перевищує встановлений Порядком № 850 строк. Враховуючи викладене, у позивача відсутні підстави для отримання одноразової грошової допомоги, передбачені Порядком № 850.

Доводи апеляційної скарги:

- апелянт наголошує на тому, що відповідач протиправно повернув документи, не прийнявши жодного рішення про нарахування і виплату одноразової грошової допомоги, право на яку має за законом. При цьому, Закон України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію», Порядок № 850, містять виключний перелік підстав для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги. Тому, на думку позивача він має право на отримання одноразової грошової допомоги.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Слід зазначити, що ключовим для правильного вирішення даного спору, є перевірка підстав, які були покладені в основу для повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу. Вирішуючи даний спір, слід перевірити, чи вказані дії відповідача (саме органу який повернув матеріали) відповідають положенням законодавства, що регулює спірні правовідносини, та чи не допущено відповідачем протиправної бездіяльності при поверненні документів, без прийняття жодного рішення. (а.с. 21) У свою чергу, листи відповідача-1, як органу що не має повноважень на прийняття рішень про призначення ОГД, в яких було зазначено інші підстави для відмови, не можуть бути об`єктом перевірки, адже не є рішенням, не були покладені в основу для прийняття рішення, не оскаржуються позивачем) Суд, при вирішенні спору, має виходити з предмету спору та доводів та обґрунтувань, що стали підставою для звернення до суду з позовом.

На підставі ч. 6 ст. 23 Закону № 565-XII, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

02 липня 2015 року прийнято Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

На виконання пункту 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України від 13.02.2015 № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції, Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок № 850, що набрав чинності з 31.10.2015.

Пунктом 1 Порядку № 850, встановлено, що даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з нормами п. 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Порядку № 850, визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності (200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи).

Пунктом 7 Порядку № 850, визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з п. 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Так, з аналізу викладених норм Порядку № 850, слідує, що після надходження передбачених Порядком документів, МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Отже, лист відповідача-1, за наслідками розгляду документів позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги, за змістом та формою не може вважатись "рішенням про відмову" у розумінні вищевикладених норм.

Колегія суддів вважає, що відповідач не прийнявши за результатом розгляду документів про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, жодного з рішень та повернувши зазначеним листом матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, діяв всупереч вимогам п. 9 Порядку № 850.

Так, вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, а саме: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Підстави, з якої виходив відповідач, відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, вказана норма не містить.

Водночас, суд першої інстанції при прийнятті рішення, не врахував підстав, саме з яких виходив відповідач-1 при повернені матеріалів, а вказав на те, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу встановлено І групу інвалідності, відбувся 22.08.2018, а інвалідність ІІ групи встановлено 09.12.2008, тобто, між цими подіями минуло понад два роки, а тому, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. Колегія суддів зазначає, що рішення/лист МВС України, що є предметом оскарження, вказаних підстав не містить, а наявність в матеріалах справи листів відповідача-2 в яких наголошено на цьому, не може братись до уваги, оскільки відповідач-2 не приймає рішення по суті, а лише відправляє на розгляд відповідачу-1, а також не оскаржуються позивачем у позові.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, прийняв посилання сторони відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву, а також висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.10.2020 у справі № 711/1837/18, в якій було відступлено від висновків Верховного Суду, висловлених раніше, та прийнято рішення про необхідність застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, зокрема, щодо обмеження права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком.

У силу норм процесуального законодавства, зокрема, ч. 5 ст. 242 КАС України, вказаний висновок підлягає обов`язковому застосуванню судом.

Однак, враховуючи наведене, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у справі № 711/1837/18, МВС України відмовило, у зв`язку з встановленням позивача 2 групи інвалідності через невідповідність вимогам п. 4 Порядку № 850, а саме, через те, що після первинного огляду МСЕК минуло більше 2 років.

У даному ж випадку, 1) відповідач не прийняв жодного з двох можливих рішень, повернувши матеріали; 2) вказав лише одну підставу - положення Порядку № 850 не застосовуються до позивача, адже він має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що не є тотожним з обставинами відмови, спір по яким вирішено у справі № 711/1837/18

Тобто, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив не з перевірки правомірності наведених у листі підстав для відмови позивачу, а перевіряв обставини перевищення 2 річного строку від первинного огляду МСЕК, що не було підставою для відмови позивачу та не вказувалось у листі.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про призначення одноразової грошової допомоги було додано, зокрема копії документів за списком, згідно яких, захворювання позивача пов`язане: 1) з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зазначені обставини відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не спростовані. (а.с. 15-19, 23-24)

Таким чином, оскільки позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час служби в органах внутрішніх справ та виконуючи відповідні службові обов`язки, питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги належить до компетенції відповідача-1 та повинно вирішуватись відповідно до Закону України «Про міліцію» та Порядку № 850.

В порушення вимог п. 9 Порядку № 850, МВС не прийняло рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги. Повернення позивачу документів без прийняття вмотивованого рішення є протиправним.

Оскільки протиправні дії відповідача-1 полягають у поверненні документів стосовно призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 1 групи інвалідності, та неприйнятті жодного з рішень, які передбачені п. 9 Порядку № 850, виконуючи завдання адміністративного суду, передбачене у ст. 2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача відповідно до вимог п. 9 Порядку № 850, прийняти рішення за наслідками розгляду заяви позивача з доданими документами, в якому мають бути чітко зазначені визначені законом підстави щодо вказаного у ньому результату її вирішення.

У зв`язку із вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо іншої частини позовних вимог позивача, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для їх задоволення, адже такі є наразі передчасними, оскільки відповідач не приймав жодного з рішень по заяві позивача, та не приймав рішення про задоволення/відмову в задоволенні заяви позивача, які мають бути перевірені судом, за наслідком чого, прийнято рішення по суті позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до помилкового вирішення спору в частині вимог, а тому, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної Комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області документів стосовно призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 1 групи інвалідності.

Зобов`язати Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи ОСОБА_1 для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими документами про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням І групи інвалідності і прийняти відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» та п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко