Справа № 560/4061/20
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4061/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

29 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

27.07.2020 позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

-скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №52 від 15.01.2020 та №52 від 25.02.2020 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно заяви від 23.12.2019 та 25.02.2020;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 01.12.2019 пенсію за віком на пільгових умовах та здійснювати її виплату, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на її призначення періоди роботи свинаркою з 15.04.1989 по 31.12.1991, з 01.04.1992 по 14.07.1994, з 01.02.1997 по 15.08.2005, з 01.11.2007 по 04.10.2015.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 52 від 15 січня 2020 року та № 52 від 25 лютого 2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 15 квітня 1989 року по 31 грудня 1991 року, з 01 квітня 1992 року по 14 липня 1994 року, з 01 лютого 1997 року по 15 серпня 2005 року, з 01 листопада 2007 року по 04 жовтня 2015 року та призначити її пенсію на пільгових умовах з 23 грудня 2019 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 841 грн. за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка - ОСОБА_1 народилася, ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До заяви додала трудову книжку та довідку про уточнюючий характер роботи від 03 лютого 2020 року № 5.

Згідно із записами у трудовій книжці позивачка у період з 15 квітня 1989 року по 31 грудня 1991 року, з 01 квітня 1992 року по 14 липня 1994 року, з 01 лютого 1997 року по 15 серпня 2005 року та з 01 листопада 2007 року по 04 жовтня 2015 року працювала свинаркою у КСП Нове життя, правонаступником якого у зв`язку з реорганізацією з 31 грудня 2000 року є ТзОВ В`язовець.

Відповідно до довідки про уточнюючий характер роботи від 03 лютого 2020 року № 5, виданої ТзОВ В`язовець на підставі розрахункових відомостей за 1989-2015 роки, у вказані вище періоди, які зараховуються у стаж, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі статтею 13 закону України Про пенсійне забезпечення, позивачка виконувала встановлені норми обслуговування тварин.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, рішенням від 15 січня 2020 року № 52 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 20 років. Листом від 03 лютого 2020 року № 2200-0301-8/2314 відповідач повідомив позивачку про прийняте рішення, вказавши, що підставою видачі довідки є наказ від 18 вересня 2015 року № 75, який не може бути підтвердженням періодів роботи з 1989 року. Тому, для зарахування до пільгового стажу періодів роботи на підставі довідки від 16 грудня 2019 року № 147 підстави відсутні. До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно з трудовою книжко. від 25 липня 1986 року НОМЕР_1 , у якій дата народження дописана іншим чорнилом.

25 лютого 2020 року позивач повторно подала заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням від 25 лютого 2020 року № 52 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 20 років. Листом від 13 березня 2020 року № 2200-0301-8/9507 відповідач повідомив позивачку про прийняте рішення, вказавши, що підставою для відмови слугувало неврахування до пільгового стажу роботи періодів роботи з 1989 рік по 1994 рік, з 1997 рік по 2005 рік, з 2007 рік по 2015 рік на посаді свинарки, у зв`язку з відсутністю у книгах нарахування заробітної плати у вказані періоди зазначення посади, на якій працювала позивачка.

Позивач, не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, звернулась з позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт роботи позивача свинаркою у КСП Нове життя (ТзОВ В`язовець), яка повністю виконувала встановлені норми обслуговування тварин, в періоди роботи з 15 квітня 1989 року по 31 грудня 1991 року, з 01 квітня 1992 року по 14 липня 1994 року, з 01 лютого 1997 року по 15 серпня 2005 року, з 01 листопада 2007 року по 04 жовтня 2015 року.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність рішень Головного управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 52 від 15 січня 2020 року та № 52 від 25 лютого 2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 15 квітня 1989 року по 31 грудня 1991 року, з 01 квітня 1992 року по 14 липня 1994 року, з 01 лютого 1997 року по 15 серпня 2005 року, з 01 листопада 2007 року по 04 жовтня 2015 року та призначити її пенсію на пільгових умовах з 23 грудня 2019 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 5 частини другої статті 114 закону України №1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування. Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними 52 роки 6 місяців з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року (абзац восьмий пункту 2 частини другої статті 114 закону України № 1058-ІV).

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.01.2020 № 52 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 20 років.

Листом від 03.02.2020 № 2200-0301-8/2314 позивача повідомлено про прийняте рішення та вказано, що підставою видачі довідки є наказ від 18 вересня 2015 року № 75, який не може бути підтвердженням періодів роботи з 1989 року. Тому, для зарахування до пільгового стажу періодів роботи на підставі довідки від 16 грудня 2019 року № 147 підстави відсутні. До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 25 липня 1986 року НОМЕР_1 , у якій дата народження дописана іншим чорнилом.

25.02.2020 позивач повторно звернулась з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.02.2020 № 52 області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 20 років.

Листом від 13.03.2020 № 2200-0301-8/9507 відповідач повідомив позивачку про прийняте рішення, вказавши, що підставою для відмови слугувало неврахування до пільгового стажу роботи періодів роботи з 1989 рік по 1994 рік, з 1997 рік по 2005 рік, з 2007 рік по 2015 рік на посаді свинарки, у зв`язку з відсутністю у книгах нарахування заробітної плати у вказані періоди зазначення посади, на якій працювала позивачка.

Разом з тим, з матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 встановлено, що позивач у спірні періоди з 15 квітня 1989 року по 31 грудня 1991 року, з 01 квітня 1992 року по 14 липня 1994 року, з 01 лютого 1997 року по 15 серпня 2005 року, з 01 листопада 2007 року по 04 жовтня 2015 року працювала свинаркою у КСП Нове життя (з 31.12.2000 КСП "Нове життя" реорганізоване в ТзОВ "В`язовець", куди позивач була переведена).

Колегія суддів зауважує, що згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, враховуючи вказане, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта щодо неврахування спірних періодів, оскільки записами трудової книжки, яка є основним документом щодо підтвердження трудового стажу, підтверджується, що позивач працювала свинаркою у КСП Нове життя, в подальшому ТзОВ "В`язовець".

Крім того, суд не бере до уваги посилання апелянта, що під час проведення звірки на підставі довідки про уточнюючий характер роботи від 03.02.2020 №5, виданої СТзОВ "В`язовець", в спірний період не зазначена посада, на якій позивач працювала, оскільки копією трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується, що позивач працювала свинаркою.

Щодо доводів апелянта про те, що у трудовій книжці позивача містяться записи про періоди роботи, які не завірені підписом голови колгоспу чи спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою, що передбачено п. 5,6 Положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженого Постановою ради міністрів СССР №310 від 21.04.1975 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 13 Положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженого Постановою ради міністрів СССР №310 від 21.04.1975 року, встановлено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Отже, з огляду на наведену норму, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення, у зв`язку з чим доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Також, колегія суддів зауважує, що зі змісту довідки про уточнюючий характер роботи від 03.02.2020 №5 вбачається, що позивач працювала свинаркою та повністю виконувала встановлені норми обслуговування тварин, у зв`язку з чим доводи апелянта про відсутність в трудовій книжці відповідних відомостей про норми обслуговування суд не бере до уваги, оскільки відсутність відповідних документів щодо норм обслуговування тварин, виконання яких повинно враховуватися при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не може свідчити про невиконання позивачем таких норм.

Кабінетом Міністрів України не визначено порядку встановлення норм обслуговування для цілей застосування 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому ці норми визначаються самим підприємством з урахуванням науково обґрунтованих норм.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не враховано спірні періоди роботи позивача свинаркою, оскільки матеріалами справи підтверджується факт роботи позивача у період з 15 квітня 1989 року по 31 грудня 1991 року, з 01 квітня 1992 року по 14 липня 1994 року, з 01 лютого 1997 року по 15 серпня 2005 року, з 01 листопада 2007 року по 04 жовтня 2015 року у КСП Нове життя (реорганізоване у СТзОВ «В`язовець»).

Таким чином, враховуючи вказані обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача права на пенсію на підставі п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "РуїзТоріха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частини 1-2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Ватаманюк Р.В.