Справа № 520/3946/2020
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання заміни сторони виконавчого провадження

28 квітня 2021 р. справа № 520/3946/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Старосєльцевої О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про: 1) визнання протиправними дії (бездіяльності) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області, , які полягають у зменшенні розміру пенсії за рахунок виплати з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року - відповідно 50 та 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області, здійснити перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 з 01 січня 2018 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року; 3) стягнення на користь, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області, , яке розташоване: Майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022 судові витрати, -

встановив:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2020р. у справі №520/3946/2020 позов було задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.), які полягають у виплаті 75% суми підвищеної пенсії ОСОБА_2 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), визначеної станом на 01 березня 2018 року за період 05.03.2019р.-03.09.2019р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) провести виплату пенсії ОСОБА_2 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) за період 05.03.2019р.-03.09.2019р. з урахуванням 100% суми підвищення пенсії з врахуванням раніше виплачених сум; у решті вимог позов - залишено без задоволення. Стягнуто на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місце знаходження м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, код ЄДРПОУ - 14099344) частину витрат зі сплати судового збору у розмірі 560,53 грн. (п`ятсот шістдесят гривень 53 копійки).

15.05.2020 року мала подія смерті заявника.

Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 року.

Учасники справи були завчасно та належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, однак до суду не прибули, подавши заяви про слухання у відсутність.

Суд, на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Вирішуючи по суті заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд відзначає, що ці відносини прямо унормовані ст.379 КАС України, ст.ст.1 і 15 Закону України "Про виконавче провадження", а також додатково регламентовані ст.ст.1216, 1219, 1227 Цивільного кодексу України, ст.91 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі за текстом - Закон №1788-ХІІ), ст.52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі за текстом - Закон №1058-IV).

Так, у силу ч.1 ст.379 КАС України необхідною передумовою для заміни сторони виконавчого провадження є існування правонаступництва між позивачем та зацікавленою особою.

За визначенням ч.1 ст.1 Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, у силу ч.1 ст.1 Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження" необхідною передумовою для заміни сторони виконавчого провадження є існування судового рішення, котре набрало законної сили і підлягає виконанню.

Між тим, у спірних правовідносинах відсутнє рішення суду, яке підлягає виконанню, адже позивач дійсно отримував пенсію у порядку Закону України "Про порядок пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", знаходився на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області і у межах справи №520/3946/2020 оскаржив до суду діяння пенсійного органу з приводу ненарахування та невиплати частини пенсії.

Відтак, позивачу до порушення справи №520/3946/2020 не нараховувалась пенсія в оскарженій частині, за ненарахованою пенсією відсутній борг.

Рішення суду у справі №520/3946/2020 було постановлено - 28.04.2020р.

15.05.2020р. (тобто до набрання цим рішенням суду законної сили) позивач помер.

Таким чином, позивач не набув жодного права на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2020р. у справі №520/3946/2020.

У розумінні п.3 ч.1 ст.39 Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження" смерть фізичної особи - громадянина унеможливлює виконавче провадження.

За матеріалами справи судом встановлено, що зацікавлена особа - ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (позивачем у даній справі).

Офіційні адреси проживання подружжя не співпадають, оскільки чоловік мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , а дружина - АДРЕСА_3 .

Так, згідно з інформацією Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області в термін передбачений ст.1270 Цивільного кодексу України із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори від 29.05.2020 року, зареєстрованими приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області за №505,№503,№511 звернулись: ОСОБА_1 (дружина спадкодавця), зареєстрована в АДРЕСА_3 ; ОСОБА_3 (син спадкодавця) зареєстрований в АДРЕСА_4 ; ОСОБА_4 (дочка спадкодавця) зареєстрована в АДРЕСА_5 .

Також за інформацією нотаріальної контори, окрім зазначених осіб можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим, що відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України, постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину не видавалось, що підтверджується листом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 05.04.2021 року №981/01-16.

Лише з наданих заявником довідок керівника правління ОСББ Брєжко О.Л. від 06.04.2021 року вбачається, що разом із померлим пенсіонером ОСОБА_2 (тобто позивачем по справі) на день його смерті фактично мешкала ОСОБА_1 .

У зв`язку із смертю чоловіка зацікавлені особі - ОСОБА_1 на підставі заяви від 15.06.2020 року була призначена пенсія по втраті годувальника.

Згідно відомостей наданих ГУ ПФУ в Харківській області пенсію за втратою годувальника після смерті позивача отримує лише ОСОБА_1 .

Суд зважає, що у розумінні ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Отже, право на пенсію є індивідуальним особистим правом кожного громадянина у не підлягає передачі у порядку спадкування.

Разом із тим, відносини з приводу набуття спадкоємцями померлого пенсіонера права власності на кошти, котрі у якості пенсії не були отримані пенсіонером за життя, регламентовані низкою норм права як із кола публічного законодавства, так і з кола приватного (тобто цивільного) законодавства.

Згідно з ст.1216 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Дане правило отримало подальший розвиток у положеннях публічного законодавства з приводу соціального забезпечення громадян у формі виплати пенсій, а саме: ст.91 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі за текстом - Закон №1788-ХІІ), ст.52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі за текстом - Закон №1058-IV), ст.61 Закону України від 09.04.1992р. № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом Закон № 2262-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону №1788-ХІІ суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За положеннями ст. 52 Закону №1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.<…>. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно з ст.61 Закону № 2262-XII суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. В разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звідси слідує, що вищевказаними положеннями запроваджено спеціальне правило публічного законодавства, у силу якого недоодержана за життя пенсія пенсіонера не включаються до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера; 3) дружині (чоловіку) померлого пенсіонера; 4) членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Отже, однією з умов виплати пенсії вказаним вище особам, що не включається до складу спадщини, є те, що пенсія повинна бути недоодержана за життя померлого пенсіонера, тобто має існувати таке, що набрало законної сили за життя пенсіонера рішення суду про спонукання пенсійного органу до нарахування пенсії і виплаті боргу за пенсією.

Згідно відомостей ГУ ПФУ в Харківській області нарахування та виплата пенсії на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2020р. по справі №520/3946/2020 пенсійним органом не проводилась, оскільки позивач - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання рішенням законної сили (07.08.2020р.).

Отже, за даними пенсійного органу відсутні залишок недоодержаної за життя померлого пенсіонера - ОСОБА_2 .

Відсутність недоплати пенсії, зумовлена подією смерті позивача до набрання законної сили рішенням суду про зобов`язання нарахувати і виплатити пенсію, призводить до відсутності права вимоги, тобто до відсутності підстав для заміни сторони виконавчого провадження, де потенційний стягувач помер до набрання рішенням суду законної сили.

Відсутність спадщини позивача в контексті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2020р. у справі №520/3946/2020 як такої (навіть у формі розумних очікувань та адекватних сподівань на отримання майна у майбутньому) унеможливлює заміну сторони виконавчого провадження.

До того ж, з комп`ютерної програми суду "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що виконавчі листи по даній справі не видавались; доказів відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду у даній справі до суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для заміни сторони виконавчого провадження у даній справі відсутні, а тому заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-9, 241-243, 248, 256, 294, 295, 297, 379 КАС України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №520/3946/2020 - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Роз`яснити, що скарга може бути подана у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України.

Суддя О.В.Старосєльцева