Справа № 500/674/21
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/674/21

27 квітня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецької С.Є.

представника позивача: Котиса В.Я.;

представника відповідача: Лось О.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський обласний центр медико-соціальної експертизи про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Тернопільській області щодо відмови позивачу у складанні висновку про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, що пов`язане з проходженням служби в органах ДФС;

зобов`язати Головне управління ДФС у Тернопільській області повторно прийняти заяву (рапорт) з документами позивача, скласти та подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-Х1І та відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що так як позивач проходив службу в податковій міліції, і йому встановлено інвалідність, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням цієї служби, то за останнім зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 23 Закону України "Про міліцію".

Оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло після набрання чинності Законом № 208-VIII, розмір такої допомоги повинен розраховуватися у відповідності зі ст. 23 Закону №565-ХІІ (в редакції, чинній з 12.03.2015) та відповідно до Порядку № 850.

Відтак, відповідач, отримавши заяву (рапорт) позивача про виплату грошової допомоги від 15.12.2020, а також додані до неї документи, був зобов`язаний у строк та згідно з процедурою, визначеною Порядком № 850, скласти висновок щодо виплати вказаної грошової допомоги та надіслати його до ДФС України для прийняття відповідного рішення.

Ухвалою судді від 18.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03.03.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (аркуші справи 31-34), в якому заперечує проти заявлених позовних вимоги та просить відмовити в їх задоволенні, і зокрема вказує, що враховуючи те, що інвалідність III групи позивачу встановлено 30.10.2020 (дата видачі довідки до акта огляду МСЕК) після набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" (07.11.2015) та пунктом 356.1 статті 356 Податкового кодексу України (23.05.2020), право на отримання одноразової грошової допомоги у нього виникло 30.10.2020, і тому на нього, як на працівника податкової міліції, поширюються норми Податкового кодексу України та Закону України "Про національну поліцію", а не Закону України "Про міліцію".

Із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги до Головного управління ДФС у Тернопільській області позивач звернувся 16.12.2020, тобто після набрання чинності Порядком ГУ № 77 (31.07.2020), тому умови виплати та розмір одноразової грошової допомоги, а також порядок підготовки та розгляду документів для її виплати регламентуються Порядком ГУ № 77, а не Порядком № 850.

Вказав, що до заяви (рапорту) від 15.12.2020 позивачем не додані всі документі, передбачені вищевказаним пунктом Порядку ГУ № 77, тому листом Головного управління ДФС у Тернопільській області № 285/6/19-97-09 від 31.12.2020 йому повідомлено про те, що механізмі оформлення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності працівника податкової міліції визначає Порядок ГУ № 77, і з метою підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги за встановленою формою та направлення повного пакету документів до ДФС України на розгляд та затвердженні, вказану заяву з усіма додатками було повернуто позивачу на доопрацювання.

15.03.2021 представник позивача подав до суду відповідь на відзив (аркуші справи 54-56), в якій зазначив, що передбачені в Законі України "Про міліцію" гарантії соціального та правового захисту для працівників міліції продовжують поширювати свою дію на працівників податкової міліції та реалізуються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тому, на його думку, за колишніми працівниками податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію". Також, звертає увагу на безпідставність посилання відповідача про необхідність застосування до даних правовідносин наказу ДФС України від 01.07.2020 №94 та наказу ГУ ДФС України у Тернопільській області від 31.07.2020 №77.

Судове засідання 18.03.2021 не проводилося у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.

26.03.2021 представник відповідача подав до суду заперечення (аркуші справи 68-69), в яких вказує, що відповідно до статей 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію" наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Вказаний наказ МВС України зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за № 163/28293.

На виконання Закону України № 466-ІХ та пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України наказом ДФС України від 01.07.2020 № 94 затверджено в новій редакції Порядок взаємодії структурних підрозділів ДФС, її територіальних органів, установ, організацій, що належать до сфери управління ДФС, при виплаті одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника податкової міліції.

Із врахуванням вимог вказаного наказу ДФС та на виконання вищезазначених норм законодавчих актів наказом Головного управління ДФС у Тернопільській області від 31.07.2020 № 77 затверджено в новій редакції Порядок взаємодії структурних підрозділів ЦФС, її територіальних органів, установ, організацій, що належать до сфери управління ДФС, при виплаті одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника податкової міліції.

Порядок ДФС № 94 та Порядок ГУ ДФС № 77 містять ті ж самі норми щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги, а також посилання на статті Закону України "Про Національну поліцію", що й Порядок МВС № 4, окрім положення щодо направлення висновку про призначення одноразової грошової допомоги не до Департаменту поліції охорони Національної поліції України, а до ДФС України.

Ухвалою суду від 31.03.2021 розгляд справи було відкладено.

Ухвалою суду від 05.04.2021, занесеною до протоколу судового засідання, до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський обласний центр медико-соціальної експертизи, розгляд справи відкладено.

Ухвалою суду від 19.04.2021 розгляд справи було відкладено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, промив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи в судовому засіданні вказав, що згідно Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом міністерства охорони здоров`я України №420 від 05.06.2012, серед визначеного переліку документів, які подаються на розгляд комісії МСЕК, передбачено направлення роботодавця підприємства, на якому потерпілий отримав захворювання.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач в період з 30.01.2001 по 28.07.2020 проходив службу в органах податкової міліції ДПА, ДПС, Головного управління Міндоходів та Головного управління ДФС у Тернопільській області.

Наказом Головного управління ДФС у Тернопільській області від 27.07.2020 № 64-о "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача 28.07.2020 звільнено з посади та податкової міліції у запас ЗС України за пунктом 64 підпунктом "Б" (через хворобу) на підставі свідоцтва про хворобу № 115/с-ПМ від 16.07.2020, виданого медичною (військово-лікарською) комісією ДУ "ТМО МВС України по Тернопільській області" та рапорту ОСОБА_1 (аркуші справи 8-9).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 30.10.2020 серії 12 ААВ №205074 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, що мало місце в період проходження служби (аркуш справи 11).

16.12.2020 позивач звернувся до Головного управління ДФС у Тернопільській області з заявою (рапортом) від 15.12.2020 з проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з тим, що йому згідно із довідкою до акта огляду МСЕК встановлено III групу інвалідності, яка пов`язана з проходженням служби в податковій міліції ДФС України, відповідно до Порядку № 850. До даної заяви (рапорту) позивач додав копії довідки до акта огляду МСЕК, свідоцтва про хворобу № 115/с-ПМ з постановою ВЛК, сторінок паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та довідку за реквізитами АТ КБ "ПриватБанк" (аркуш справи 10).

Розглянувши подану заяву (рапорт), відповідач листом від 31.12.2020 №285/6/19-97-09 від 31.12.2020, з метою підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги за встановленою формою та направлення повного пакету документів до ДФС України на розгляд та затвердження, заяву позивача з усіма додатками було повернуто на доопрацювання.

Крім цього, листом від 31.12.2020 №285/6/19-97-09 відповідач повідомив позивача про те, що механізм оформлення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності працівника податкової міліції визначає Порядок Головного управління №77.

Не погодившись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До набрання чинності Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України від 20.12.1990 № 565-XII "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850).

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання статті 23 Закону України "Про міліцію" постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 затверджено Порядок № 850.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Згідно з пунктом 5 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07 листопада 2015 року, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Разом з тим, за змістом пункту 15 Прикінцевих положень Закону України "Про Національну поліцію України" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з частиною 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 99 Закону України "Про Національну поліцію" розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, у разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року №916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4 роз`яснено значення терміну "пов`язаного з проходженням служби в поліції", що визначає випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського. Так, пов`язаною з проходженням служби в поліції (пункти 4, 6 частини першої статті 97 Закону) є обставина, яка виникла внаслідок отриманого захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Згідно з пунктом 5 розділу ІІІ Порядку №4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);

3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);

8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Предметом спору у цій справі є визначення застосування норм матеріального права щодо виплати одноразової грошової допомоги особам, що проходили службу в органах внутрішніх справ та в поліції, у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаної з проходженням військової служби.

Суд звертає увагу на те, що як відповідно до Порядку № 850, так і відповідно до Порядку № 4, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції чи поліції інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

При цьому, оскільки позивачу з 30.10.2020 встановлено IІІ групу інвалідності в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, тобто у період коли діяв Закон України "Про Національну поліцію", то позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4, у розмірі, передбаченому статтею 99 Закону України "Про Національну поліцію".

Надаючи оцінку твердженням позивача про те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги саме в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму згідно з Порядком №850 та на підставі статті 23 Закону України "Про міліцію" суд зазначає, що вони є помилковими з огляду на наступне.

Як зазначалось раніше, згідно з пунктом 15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Встановлені судом фактичні обставини дають підстави для висновку, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону України "Про Національну поліцію". У зв`язку з цим суд зауважує, що позивачу підлягає нарахуванню і виплаті одноразова грошова допомога у розмірі, передбаченому Законом України "Про Національну поліцію", а не Законом України "Про міліцію", оскільки підстави для її виплати виникли у позивача у період коли діяв Закон № 580-VIII, а це означає, що одноразова грошова допомога позивачу має визначатись на підставі норм Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку №4.

Таке застосування правових норм в повній мірі узгоджується із правовою позицією викладеною в постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 554/155/17, від 5 червня 2018 р. у справі № 810/2646/16, від 31 липня 2018 р. у справі № 761/22895/17 і відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд, у відповідності до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин (встановлення позивачу інвалідності та звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги) та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Тому, оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою (рапортом) щодо складання та подання до Державної фіскальної служби України висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-Х1І та відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності невстановленого зразка (оформленою у відповідності до додатку до Порядку №850, а не додатку до порядку №4), суд приходить до висновку, що протиправність у діях відповідача щодо повернення заяви позивача з усіма додатками на доопрацювання відсутня. Відтак, позовна вимога щодо визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Тернопільській області щодо відмови позивачу у складанні висновку про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, що пов`язане з проходженням служби в органах ДФС задоволенню не підлягає.

Поряд із цим, так як встановлено судом, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4, у розмірі, передбаченому статтею 99 Закону України "Про Національну поліцію", а тому позовна вимога щодо зобов`язання відповідача повторно прийняти заяву (рапорт) з документами позивача, скласти та подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-Х1І та відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності до задоволення також не підлягає.

При вирішенні спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити, що погоджується із твердженням третьої особи про те, що для встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, серед іншого необхідно надати направлення саме роботодавця, тобто підприємства, на якому потерпілий отримав захворювання.

Посилання представника відповідача про те, що таке направлення можуть видавати і інші особи, не стосуються обставин, що виникли у спірних правовідносинах.

Тому оскільки, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, що мало місце в період проходження служби в органах ДФС, суд приходить до висновку, що саме на відповідача покладено обов`язок щодо надання відповідного направлення на проходження медико-соціальної експертної комісії, оскільки це прямо передбачено Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №420 від 05.06.2012 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2012 за № 1387/21699.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених статтею 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 Головного управління ДФС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський обласний центр медико-соціальної експертизи про визнання дій протиправними та зобов`язання подати до Державної фіскальної служби України висновок про призначення одноразової грошової допомоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ).

Головуючий суддя Баранюк А.З.