Справа № 480/2499/21
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2021 року Справа № 480/2499/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Суми адміністративну справу №480/2499/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення позивачу відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці із 90% до 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19 лютого 2020 року, а також щодо незарахування в стаж роботи на посаді судді 1 року 11 місяців - половини строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського відповідно до довідки, виданої Кролевецьким районним судом Сумської області 17.02.2021 №04-21/2/21-вих.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати позивачу в стаж роботи на посаді судді 1 рік 11 місяців - половину строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського відповідно до довідки, виданої Кролевецьким районним судом Сумської області 17.02.2021 №04-21/2/21-вих., та здійснити позивачу як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% , починаючи з 19.02.2020, з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 21.07.1986 ОСОБА_1 працювала на посаді судді Кролевецького районного суду Сумської області, відрахована зі штату суду 23.09.2016 у зв`язку зі звільненням у відставку з посади судді відповідно до постанови Верховної Ради України № 1515-VІІІ від 08.09.2016. З 26.09.2016 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Сумській області та отримувала щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України від 07.07.2010 №2453- VI «Про судоустрій і статус суддів». На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №480/4663/20 Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснило позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою від 27.02.2020 № 04-459/20, виданою Територіальним управлінням ДСА в Сумській області з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. При цьому, при проведенні перерахунку розмір довічного грошового утримання судді у відставці зменшено з 90% до 70% (за 30 років стажу роботи на посаді судді).
18 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання, надавши довідку Кролевецького районного суду Сумської області № 04-21/2/21 від 17.02.2021 про стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Пенсійного фонду України. В довідці зазначено стаж роботи на посаді судді 32 роки 1 місяць 3 дні. В заяві про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивач зазначила про перерахунок саме в розмірі 90%.
Позивач вважає протиправними дії та прийняте рішення відповідача щодо відмови в зарахуванні позивачу в стаж роботи на посаді судді половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі на підставі розрахунку стажу судді від 17.02.2021 №04- 21/2/21 та перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді з 19.02.2020, оскільки вони порушують норми чинного законодавства.
На думку позивача, при перерахунку довічного грошового утримання на виконання рішення суду, його відсоткове значення не могло бути зменшено, оскільки його обраховано на підставі закону, чинного на момент призначення довічного грошового утримання. Також, її стаж роботи на посаді судді становить 32 роки 1 місяць 3 дні, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою Кролевецького районного суду Сумської області № 04-21/2/21 від 17.02.2021. Вказані обставини не були враховані відповідачем, що в свою чергу вплинуло на визначення відсоткового значення розміру грошового утримання судді у відставці, що підлягає виплаті.
Ухвалою суду від 31.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , які стосуються предмету позову.
У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів від відповідача до суду не надійшло.
Згідно із ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин кваліфікується судом як визнання позову.
Відповідно до ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
Враховуючи неподання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області витребуваних судом доказів суд розглядає справу за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
З 21.07.1986 ОСОБА_1 працювала на посаді судді Кролевецького районного суду Сумської області, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с. 17-18).
На підставі постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515-VІІІ ОСОБА_1 була звільнена з посади судді у зв`язку з відставкою. 23.09.2016 позивача було звільнено із займаної посади.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Сумській області, довічне грошове утримання судді у відставці на момент її звільнення призначено в розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до яких судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання лише за умови проходження кваліфікаційного оцінювання або призначення судді за результатами конкурсу.

У зв`язку зі зміною з 01.01.2020 розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивачка звернулася до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте їй було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з підстав, що після прийняття Конституційним Судом України рішення будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбувалося.

Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивач звернулася до суду з позовом про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі № 480/4663/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 20.05.2020 № 8 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управлінням ДСА в Сумській області від 27.02.2020 №04-459/20 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. (а.с. 19-23).

На виконання вказаного рішення суду, 19.11.2020 відповідачем прийнято рішення за №86 про перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому було зменшено його розмір з 90% до 70% (а.с. 14).

13.01.2021 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила провести перерахунок і виплату щомісячного грошового утримання з 19.02.2020 в розмірі 90% суддівської винагороди згідно довідки ТУ ДСА в Сумській області № 04-45/20 від 27.02.2020 відповідно до рішення суду з врахуванням проведених виплат (а.с. 11).

Листом від 01.02.2021 № 477-357/С-02/8-1800/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило позивача, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі № 480/4663/20 ОСОБА_1 з 19.02.2020 проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 27.02.2020 № 04-459/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням фактично виплачених сум. За даними трудової книжки на посаді судді ОСОБА_1 працювала з 21.07.1986 по 23.09.2016 що становить 30 років 02 місяці 02 дні. За результатами перерахунку її щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене у розмірі 70% (за 30 років роботи на посаді судді) від суддівської винагороди су; який працює на відповідній посаді, та склало 75041,40 грн. ((63060,00 грн. + 44142,00 грн.) х 70%). Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача проведений з урахуванням вищезазначених норм законодавства, чинних на дату його проведення (а.с. 12-13).

18.02.2021 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі розрахунку стажу судді від 17.02.2021 № 04-21/2/21.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, викладеного у довідці Кролевецького районного суду Сумської області № 04-21/2/21 від 17.02.2021, усього стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на 23.09.2016 становить 32 роки 1 місяць 3 дні. До стажу враховано половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (Харківський юридичний інститут ім. Ф.Е. Дзержинського) (а.с. 16).

Листом від 25.02.2021 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі розрахунку стажу судді від 17.02.2021 № 04-21/2/21, оскільки стаття 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів не передбачає зарахування половини строку навчання до стажу роботи судді, тому підстави для проведення даного перерахунку відсутні (а.с. 15).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцієюі законами України.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

В силу вимог частини сьомої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В період з 01.09.1980 по 01.07.1984 ОСОБА_1 навчалась у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, на денній формі.

ОСОБА_1 призначена на посаду судді Кролевецького районного суду Сумської області 21.07.1986, де працювала до 23.06.2016. 20.04.2000 позивача обрано суддею Кролевецького районного суду Сумської області безстроково.

На підставі постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515-VІ позивач була звільнена з посади судді у зв`язку з відставкою, а 23.09.2016 її було звільнено зі займаної посади. При цьому Кролевецьким районним судом Сумської області було складено розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у відставці, і який станом на 23.09.2016 становив 32 роки 1 місяць 3 дні (а.с. 16).

Згідно абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

На час обрання позивача суддею безстроково діяв Указ Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», який у статті 1 (стаття втратила чинність з 20 березня 2008 року), передбачав, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 з 21.07.1986 по 23.09.2016 працювала на посаді судді Кролевецького районного суду Сумської області, тобто стаж роботи на посаді судді становить 30 років 2 місяці 3 дні.

Зважаючи на вказаний стаж роботи на посаді судді понад 10 років, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, серед іншого, має бути зараховано половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, з 10.09.1980 по 01.07.1984, що становить 1 рік 11 місяців.

Таким чином, не включення відповідачем до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи позивачки на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області незарахування в стаж роботи на посаді судді 1 року 11 місяців - половини строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського відповідно до довідки, виданої Кролевецьким районним судом Сумської області 17.02.2021 №04-21/2/21-вих., та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати позивачу в стаж роботи на посаді судді 1 рік 11 місяців - половину строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського відповідно до довідки, виданої Кролевецьким районним судом Сумської області 17.02.2021 №04-21/2/21-вих., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно доводів позивача про протиправність зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці із 90% до 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19 лютого 2020 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону №1402-VI суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (частина 2 статті 142 Закону №1402-VI).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Законом України Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини 6 статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Таким чином з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII.

Суд звертає увагу, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлений Законом №1402-VIII, визначається з урахуванням трьох складових: 1) стажу роботи на посаді судді; 2) розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 3) відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому суд вважає, що у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані різні закони при визначенні окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки зазначене не узгоджується з приписами чинного законодавства, суперечить змісту рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 щодо необхідності встановлення однакового підходу до визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Отже, суд вважає безпідставними твердження позивача про наявність у нього права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з відсоткового розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, встановленого Законом №2453-VI.

Суд вважає, що перерахунок пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді слід здійснювати за нормами чинними на час звернення із відповідною заявою про здіснення такого перерахунку.

Таким чином, при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати відсотковий розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір.

Як свідчить наявний в матеріалах справи розрахунок стажу роботи судді Кролевецького районного суду Сумської області ОСОБА_1 , до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 23.09.2016, зараховано 32 роки 01 місяць 3 дні, з яких: 1 рік 11 місяців, навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського; 30 років 2 місяці 3 дні, суддя Кролевецького районного суду Сумської області (а.с. 16).

Таким чином, відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідач повинен був врахувати стаж роботи позивача на посаді судді у розмірі повних 32 років.

Отже, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 74%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 12 х 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку щомісячного довічного грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди за Законом України №1402-VIII, а розміру відсотків - за Законом України №2453-VI).

Крім того, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом України №2453-VI.

Вказане свідчить про те, що щомісячне довічне грошове утримання позивача не буде співмірним із щомісячним довічним грошовим утримання суддів, які отримають право на відставку за нормами Закону №1402-VIII, що буде свідчити про дискримінаційність.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи із 74% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. Отже, судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування ОСОБА_1 в стаж роботи на посаді судді 1 року 11 місяців - половини строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, відповідно до довідки, виданої Кролевецьким районним судом Сумської області 17.02.2021 № 04-21/2/21-вих.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19 лютого 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 в стаж роботи на посаді судді 1 рік 11 місяців - половину строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського відповідно до довідки, виданої Кролевецьким районним судом Сумської області 17.02.2021 № 04-21/2/21-вих.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 74% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, Сумська область, 40009, ідентифікаційний код 21108013) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот) вісім грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко