Справа № 480/3556/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
29 квітня 2021 р. Справа № 480/3556/21
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про встановлення факту та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області в якій просить:
1) встановити факт перебування фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на спрощеній системі оподаткування (єдиному податку) з травня 2000 р. по вересень 2000 р., з квітня 2001 р. по вересень 2001 р., з квітня 2002 р. по грудень 2002 р., з січня 2003 р. по грудень 2003 року, з січня 2004 р. по грудень 2004 р., з січня 2005 р. по грудень 2005 р., з січня 2006 р. по грудень 2006 р., з квітня 2007 р. по вересень 2007 р., з квітня 2008 по грудень 2008 р., з квітня 2009 по грудень 2009 р.;
2) зобов`язати Головне управління ДПС у Сумській області видати ОСОБА_1 довідку, в якій буде вказано термін перебування ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем та систему оподаткування (час перебування на спрощеній системі оподаткування (єдиному податку) та загальній системі оподаткування) за встановленим фактом.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач був зареєстрований фізичною особою - підприємцем з 05.05.2000 р. по 30.01.2012. Звернувся до Глухівської ДПІ ГУ ДПС у Сумській області із заявою про отримання інформації, в т.ч. про системи оподаткування, на якій перебував позивач. Глухівська ДПІ ГУ ДПС у Сумській області надала довідку від 01.02.2021, якою підтвердила, що позивач дійсно у період з 05.05.2000 р. по 30.01.2012 був зареєстрований фізичною особою - підприємцем, однак відомостей щодо перебування на якій системі оподаткування не надав з підстави відсутності даних в базі актуального програмного ресурсу ITC «Податковий блок».
При цьому, наголошує, що документально має можливість підтвердити факт перебування на спрощеній системі оподаткування з травня 2000 р. по вересень 2000 р., з квітня 2001 р. по вересень 2001 р., з квітня 2002 р. по грудень 2002 р., з січня 2003 р. по грудень 2003 року, з січня 2004 р. по грудень 2004 р., з січня 2005 р. по грудень 2005 р., з січня 2006 р. по грудень 2006 р., з квітня 2007 р. по вересень 2007 р., з квітня 2008 по грудень 2008 р., з квітня 2009 по грудень 2009 р.
Перевіривши матеріали позовної заяви, вбачається необхідним відмовити у відкритті провадження у даній справі, приймаючи до уваги наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.
Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
За змістом наведених приписів участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим і розглядати його за правилами адміністративної юрисдикції. Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, суд повинен з`ясовувати, у зв`язку з чим він виник, і за захистом яких прав чи інтересів особа звернулася до суду.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Тобто, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Відтак, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Водночас, у відповідності до норм ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За приписами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч.2, ч.7 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у порядку окремого провадження за правилами, передбаченими цим Кодексом розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що за загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, при цьому, вимоги щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються в порядку окремого провадження за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.
Водночас, як свідчить зміст позовної заяви, позивач не заявляє позовних вимог про визнання протиправним рішення чи відмови відповідача у вчиненні певних дій, натомість просить встановити факт його перебування на спрощеній системі оподаткування (єдиному податку) у певні періоди, та зобов`язати відповідача видати довідку за встановленим фактом, тобто спір стосується встановлення факту, що має юридичне значення.
Однак, суд відмічає, що завдання адміністративного суду в адміністративних справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття контролюючим органом відповідного рішення чи вчинення певних дій.
Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для перерахунку пенсії позивача.
Отже, спір у цій справі не має ознак публічно-правового та не пов`язаний із захистом прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а стосується встановлення факту, що має юридичне значення, а тому виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.
Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, вбачається необхідним відмовити у відкритті провадження у даній справі, оскільки остання не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись відповідним місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 19, 170, 248, 293, 295, пп.15.5 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про встановлення факту та зобов`язання вчинити дії.
Роз`яснити позивачу, що розгляд даної вимоги віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня прийняття ухвали.

Суддя І.Г. Шевченко