Справа № 200/2082/21-а
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 р. Справа№200/2082/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Крилової М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за правилами загального позовного провадження, -

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати заборгованості по пенсії яка утворилась за період з 22 лютого 2019 року по 04 вересня 2220 року у розмірі 116266,15 гривень;

- зобов`язання здійснити виплату заборгованості з пенсії у розмірі 116266,15 гривень;

- зобов`язання нарахувати та виплатити за несвоєчасну виплату пенсії за період з 22 лютого 2019 року по 04 вересня 2020 року компенсацію (втрати частини доходу) по дату фактичної виплати, розрахувавши її розмір за методикою, відповідно до ст..3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після перерахунку пенсії від 23 квітня 2019 року позивачу встановлена пенсія у розмірі 4100,97 грн., яка виплачувалась до вересня 2020 року. Рішенням Донецького окружного адміністратоинвого суду №200/262/20-а від 23 квітня 2020 року, яке набрало законної сили 04 вересня 2020 року, відповідачем в вересня 2020 року проведено перерахунок пенсії і розмір пенсії встановлений в сумі 10437,00 грн. з 22 лютого 2019 року. Враховуючи викладене, в період з 22 лютого 2019 року по 04 вересня 2020 року позивач щомісяця недоотримував грошову суму у розмірі 6336 грн. 03 коп., даний факт також підтверджений листом відповідача від 02 жовтня 2020 року №7090-7661/К-03/8-0500/20. Сума заборгованості становить 116266,15 грн.

19 квітня 2021 року до суду, засобами поштового зв`язку, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. В обґрунтуванні відзиву зазначив, що дана позовна заява фактично спрямована на виконання іншого судового рішення, що в свою чергу не відповідає об`єкту порушеного права, оскільки в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі. Також зазначив, що заборгованість по пенсії буде виплачена з урахуванням дати надходження судового рішення та після надходження відповідного фінансування. Окрім цього вказав, що вимого щодо нарахування компенсації втрати частини доходів заявлена передчасно, оскільки виплату компенсації пов`язують з фактичною виплатою пенсії, чого на час розгляду справи ще не відбулось.

28 квітня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив зі змісту якої позивач заперечував та спростовував доводи, які відповідач навів у своєму відзиві та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 30 березня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про розгляд справи № 200/2082/21-а за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС в Донецькій області.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року по справі № 200/262/20-а, що набрало законної сили 04 вересня 2020 року, вирішено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійний вимог щодо предмету спору Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління ДФС у Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не врахування довідки «Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії» від 01 квітня 2019 року № 128/05-99-05-02-20а під час проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 23 квітня 2019 року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 22 лютого 2019 року з урахуванням довідки «Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії» від 01 квітня 2019 року № 128/05-99-05-02-20а відповідно до постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 р.

Як вбачається з листа відповідача від 02 жовтня 2020 року позивачу на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року у справі № 200/262/20-а проведено перерахунок пенсії з 22 лютого 2019 року. Доплата до пенсії за рішенням суду за період з 22 лютого 2019 року по 04 вересня 2020 року становить 116266,15 грн. Зазначеним листом повідомлено позивача, що виплату пенсії буде здійснено за наявністю відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі за текстом ЗУ № 1058).

Відповідно статті 5 ЗУ № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 статті 4 цього Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 5 вказаного Закону встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 2 статті 46 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиною підставою невиплати позивачу пенсії відповідач визначав, що така виплата має відбутись у відповідності до Постанови КМУ від 22.08.2018 № 649.

Право на виплати у сфері соціального забезпечення включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі «Міллер проти Австрії», де Європейський Суд з прав людини встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позицію Суду підтверджено і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави є визначення надбавок, які держава має виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, зупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 117 Цивільного Кодексу України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи, пов`язані з правом власності, визнав та утвердив у практиці принцип рівноправності, який випливає зі ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, така позиція Суду була закріплена у постанові ЄСПЛ у справі Пайн Веллей Девелоупментс Лтд. та інші проти Ірландії від 29.11.1991. Порушенням мирного володіння майном, яке належить фізичним та юридичним особам, є, по суті, будь-яке втручання у право власності зазначених осіб. Саме таке втручання може мати форму позбавлення можливості використовувати об`єкти, які належать на праві власності зазначеним особам, ненадання передбачених у законодавстві дозволів, інших форм перешкоджання реалізації права власності. Як правило, суб`єктами останніх із форм втручання у право власності є державні органи та посадові особи.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, право позивача на своєчасне отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

Також, суд не бере до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо закриття провадження у справі, оскільки вважає, що даний спір вже вирішено судом у справі № 200/262/20-а тому стоїть питання про виконання рішення суду, оскільки даний позов не є таким, що стосується способу виконання рішення по справі 200/262/20-а, рішення по даній справі повністю виконане, про що відповідач зазначив у своєму листі від 02 жовтня 2020 року № 7090-7661/К-03/8-0500/20, а саме «… На виконання рішення суду Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з 22 лютого 2019 року…». Питання про виплату заборгованості у справі № 200/262/20-а судом не досліджувались.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про протиправність невиплати позивачу відповідачем нарахованої пенсії у сумі 116266,15 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі також - Закон №2050-ІІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону №2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

. Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Судом встановлено, що належні позивачу на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/262/20-а від 23 квітня 2020 року кошти за період з 22 лютого 2019 року по 04 вересня 2020 року в сумі 116266,15 грн. є невиплаченими, тому суд доходить висновку, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків його виплати на підставі Закону № 2050-III задоволенню не підлягає.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 01 квітня 2021 року № 120/4555/18-а.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні суду. Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступає відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене вище, 908 грн сплаченого судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним вимогам у сумі 605,34 грн.

Враховуючи викладене вище, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області щодо невиплати заборгованості по пенсії ОСОБА_1 , яка утворилась за період з 22 лютого 2019 року по 04 вересня 2020 року у розмірі 116266,15 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл.. Соборна, буд. 3; ) здійснити виплату заборгованості з пенсії ОСОБА_1 ( місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) у розмірі 116266 (сто шістнадцять тисяч двісті шістдесят шість) грн.. 15 коп.

В задоволенні позовної вимоги зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області нарахувати та виплатити за несвоєчасну виплату пенсії за період з 22 лютого 2019 року по 04 вересня 2020 року ОСОБА_1 компенсацію (втрати частини доходу) по дату фактичної виплати, розрахувавши її розмір за методикою, відповідно до ст..3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл.. Соборна, буд. 3; ) на користь ОСОБА_1 ( місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн.. 34 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова