Справа № 362/542/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 362/542/21 Головуючий у 1 інстанції - Дорошенко В.М.
Суддя - доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 першого батальйону управління патрульної поліції у Миколаївській області Соколова Дмитра Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову серії ЕАН № 3563191 від 17.12.2020 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП щодо позивача як протиправну;

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2020 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425, 00 гривень (постанова від 17.12.2020 серії ЕАН № 3563191).

За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «IVEKO Stralis», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 129, не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1.б. Правил дорожнього руху.

Як вже зазначено, позивач стверджує, що його зупинив інспектор через порушення вимог дорожнього знаку 3.3, однак, на його думку, ПДР не порушував, керував спеціалізованим транспортним засобом, на який не розповсюджується дія цього знаку. Притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП позивач вважає протиправним, адже у п. 2.1.б Правил дорожнього руху не передбачено обов`язок пред`являти реєстраційні документи на транспортний засіб.

Вважаючи протиправною постанову від 17.12.2020 серії ЕАН № 3563191, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач на законну вимогу працівника патрульної поліції не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб, що також підтверджується досліджуваним відеозаписом наданим позивачем, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови в цілому, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції, дослідивши відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення, встановив, що позивач, ігноруючи вимогу працівника поліції пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб, зазначив про незаконність такої вимоги.

Отже, сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб. Предметом спору в цій справі є законність вимоги інспектора про надання такого документу.

Відповідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідності до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Положеннями абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є також Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Відповідно до пп. «б» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з пп. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Підстави для перевірки документів особи визначені також у ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 та для вимоги надати реєстраційний документ на транспортний засіб став висновок поліцейського про порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.3.

В розділі 33 Правил дорожнього руху України передбачено вид заборонних дорожніх знаків, серед яких в пункті 3.3 знак «Рух вантажних автомобілів заборонено». Так при даному знаку забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Порушення вимог дорожніх знаків відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП становить склад адміністративного правопорушення.

Колегія суддів враховує доводи апелянта про те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектором не складалася. Разом з тим, зазначена обставина не є визначальною для вирішення цієї справи.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів за умови існування достатніх підстав вважати, що особа вчинила правопорушення, а не лише у разі встановлення факту вчинення правопорушення.

Повідомлені позивачем обставини свідчать, що інспектор пояснив позивачу зміст правопорушення, у зв`язку з можливим вчиненням якого було здійснено зупинку транспортного засобу та запропоновано надати, зокрема, реєстраційний документ на транспортний засіб. За змістом відеозапису з місця події, що був наданий відповідачем, ОСОБА_1 під час зупинки не заперечував проти того, що він проїхав під дорожній знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено». Заперечення позивача полягали лише у тому, що на його транспортний засіб дія дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» не розповсюджується.

Справа про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке полягало у порушенні дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» у подальшому не розглядалася та постанова про накладення штрафу за ч. 1 ст. 122 КУпАП не складалася. Однак, зазначена обставина не спростовує того, що інспектор мав підстави для висновку про порушення дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» та для зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 і перевірки документів.

Отже, вимога інспектора про надання документів до перевірки була законною, проте не виконана позивачем.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що постанова про накладення штрафу є законною і обґрунтованою.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що вимога інспектора до позивача про пред`явлення документів є необґрунтованою, якщо відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Натомість, у постановах від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17, від 21 листопада 2019 року у справі № 522/2280/16-а, від 19 червня 2019 року у справі № 711/4707/17 та інших Верховний Суд наголосив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Доводи апелянта про те, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, Верховний Суд визнав такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2021 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.