Справа № 520/11708/19
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 квітня 2021 року Справа № 520/11708/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сагайдака В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Харківського прикордонного загіну (вул. Клочківська, буд. 228, а/с 3326,м. Харків,61045, ) , Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, буд. 26,м. Київ,01601, ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної прикордонної служби України та Харківського прикордонного загону, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії службових осіб Державної прикордонної служби України, Харківського прикордонного Загону щодо дозволу 03.10.2019 року на виїзд малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі ОСОБА_2 за кордон без дозволу батька - ОСОБА_1 .

Ухвалою суду позов прийнято до розгляду та залучено в якості третьої особи ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 10.07.2019 року надав свою згоду, яку нотаріально засвідчив, на тимчасовий виїзд до Російської Федерації і у зворотньому напрямку свого сина - ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 , видане Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 12.09.2014 року), на відпочинок у період з 10.07.2019 року по 10.07.2020 року включно у супроводі матері - ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , яка має повноваження на час перебування за кордоном їх спільного сина вирішувати усі питання стосовно нього, що можуть виникнути під час поїздки та, яка по закінченню терміну перебування за кордоном забезпечити повернення сина в Україну. Після підписання згоди на виїзд сина до Російської Федерації у позивача з`явились побоювання після спілкування зі ОСОБА_2 з приводу того, що вона має намір виїхати до Російської Федерації разом з сином і залишитись там. У зв`язку з цим 17.09.2019 року ОСОБА_1 нотаріально засвідченою заявою відкликав свою згоду на тимчасовий виїзд свого сина ОСОБА_3 до Російської Федерації.

У зв`язку з відкликанням 17.09.2019 р. згоди на виїзд сина за кордон, 17.09.2019 року ОСОБА_1 було направлено до Державної прикордонної служби України відповідну заяву, в якій він інформував Державну прикордонну службу України про факт відкликання своєї згоди на виїзд сина.

Позивач зазначив, що 02.10.2019 року ОСОБА_2 разом з сином повернулись в Україну і вже наступного дня 03.10.2019 року знову виїхали до Російської Федерації.

Станом на 03.10.2019 року, коли ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 прикордонна служба пропустила через кордон, згода батька - ОСОБА_1 на виїзд сина за кордон вже була ним відкликана з 17.09.2019 року.

Прикордонна служба була повідомлена про відкликання згоди батька ОСОБА_1 на виїзд сина ОСОБА_3 до Російської Федерації , але дозволила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перетнути кордон. З огляду на наведені факти позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Представником відповідача - Державної прикордонної служби України, надано відзив на позов, в якому вказано, що громадянин України ОСОБА_3 перетнув державний кордон на виїзд з України 03.10.19 о 18:52:59 в пункті пропуску для автомобільного сполучення "Олександрівка" на підставі підпункту 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими ПКМУ від 27.01.95 №57. Виїзд з України громадянина України який не досяг 16-річного віку у супроводі одного із батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків.

У відповідності до інформаційної відомчої бази "Гарт-1/П" інформацію щодо вказаної особи за індексом "В" внесено до бази даних о 09.07 03.10.19, разом з цим запис на локальних серверах пункту пропуску "Олександрівка" за індексом "В" синхронізовано центральною системою передачі даних та створено о 09:03:56 04.10.19 року.

Тому під час здійснення прикордонного контролю посадові особи діяли відповідно до ст.19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" та виключно в межах своїх повноважень, у зв`язку з чим представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача - Харківського прикордонного загону надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача вказав, що громадянин України ОСОБА_3 перетнув державний кордон на виїзд з України 03.10.19 о 18.52.59 в пункті пропуску для автомобільного сполучення "Олександрівка".

Пропуск через державний кордон України громадянина України ОСОБА_3 було здійснено на підставі підпункту 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими ПКМУ від 27.01.95 №57, а саме виїзд з України громадянина України, який не досяг 16-річного віку у супроводі одного із батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків.

У зв`язку з тим, що бази даних Держприкордонслужби України не мають прив`язки до відповідних нотаріальних реєстрів, а відтак у зв`язку з відсутністю інформації в Базі даних 1.2 "ДПО" ПТК АПК "Гарт-1/П" (відсутністю обмеження в праві виїзду з України) громадянина України ОСОБА_3 було пропущено через державний кордон України. Таким чином, дії посадових осіб Харківського прикордонного загону були вчинені в спосіб та в межах своїх прав і на підставі чинного законодавства України.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив в якій підтримав позицію, викладену у адміністративному позові та зазначив, що чинним законодавством України передбачено, що у разі перетинання державного кордону одним з батьків разом з дитиною, йому слід мати нотаріально посвідчену згоду другого з батьків на такий перетин кордону. Так, надання згоди другого з батьків на перетин дитиною державного кордону є його правом, передбаченим законом, так само як і право на відкликання наданої згоди, незважаючи на те, що механізм відкликання згоди чинним законодавством не передбачений. Виходячи з положень чинного законодавства України, другий з батьків, яким була надана нотаріальна згода на перетин його дитиною державного кордону, може в будь-який момент відкликати надану згоду.

Позивач ОСОБА_1 10.07.2019 року надав свою згоду, яку нотаріально засвідчив, на тимчасовий виїзд до Російської Федерації і у зворотньому напрямку свого сина - ОСОБА_3 , а 17.09.2019 року нотаріально засвідченою заявою відкликав свою згоду на тимчасовий виїзд свого сина за кордон, що не суперечить чинному законодавству України.

На думку представника позивача, Адміністрація Державної прикордонної служби України на дату перетину кордону дитиною позивача 03.10.2019 року була обізнана про відкликання згоди на виїзд дитини, та мала можливість та достатньо часу внести відповідну інформацію до бази даних щодо обмеження малолітнього ОСОБА_3 в праві виїзду з України через відсутність згоди другого з батьків, проте не здійснила відповідних дій, через що було здійснено незаконний пропуск через державний кордон України дитини позивача.

Представник позивача вказав, що оскільки чинним законодавством не встановлений обов`язок на подання таких заяв саме в оригіналі, то надіслання копії такої нотаріально посвідченої заяви про відкликання згоди на виїзд не є порушенням і є достатньою підставою для здійснення Державною прикордонною службою відповідних заходів щодо недопущення перетину кордону дитиною без згоди другого з батьків.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 10.07.2019 року надав свою згоду, яку нотаріально засвідчив, на тимчасовий виїзд до Російської Федерації і у зворотньому напрямку свого сина - ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 , видане Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 12.09.2014 року), на відпочинок у період з 10.07.2019 року по 10.07.2020 року включно у супроводі матері - ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , яка має повноваження на час перебування за кордоном їх спільного сина вирішувати усі питання стосовно нього, що можуть виникнути під час поїздки та, яка по закінченню терміну перебування за кордоном забезпечить повернення сина в Україну.

17.09.2019 року ОСОБА_1 нотаріально засвідчив заяву, якою відкликав свою згоду на тимчасовий виїзд свого сина ОСОБА_3 до Російської Федерації і у зворотньому напрямку на відпочинок в період з 10.07.2019 року по 10.07.2020 року у зв`язку з невиконанням домовленостей про повернення сина позивача, ОСОБА_3 , в Україну.

17.09.2019 року ОСОБА_1 було направлено до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Харківського прикордонного загону, Служби безпеки України, Офісу Президента України заяву про інформування про факт відкликання своєї згоди на виїзд сина, оригінал заяви про відкликання заяви про надання згоди на вивезення дитини за кордон було направлено Адміністрації Державної прикордонної служби України, іншим адресатам в копії.

02.10.2019 року за вих.№23/С-14178, 14476, 14476/1 Адміністрацією Державної прикордонної служби України повідомлено позивача, що уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України під час несення служби в пунктах пропуску здійснюється перевірка документів, визначених пунктами 4, 5 та 6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами). У разі виявлення порушень Правил під час здійснення прикордонного контролю щодо особи, яка не досягла 16 років, уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України буде відмовлено їй у перетинанні державного кордону. У разі надходження судового рішення щодо тимчасового обмеження виїзду з території України неповнолітнього громадянина України ОСОБА_3 і внесення інформації про заборону виїзду особи у відповідні бази Державної прикордонної служби України, прикордонним відомством буде вжито всіх заходів, передбачених законодавством, щодо недопущення виїзду його за межі України. Водночас повідомлено, що інформація, вкладена у заяві позивача, врахована в оперативно-службовій діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що 09.10.2019 року Харківським прикордонним загоном було направлено позивачу лист №23/С-243/12726, яким повідомлялось, що відносно можливості виїзду з України громадянина України ОСОБА_3 , 2014 р.н., на підставі наданої позивачем Заяви від 17.09.2019 року НОА858226 Харківський прикордонний загін не може надати правову оцінку зазначеного документа, так як його надіслано в копії. Повідомлено, що копії документів не посвідчують жодних юридичних фактів, на підставі яких Харківський прикордонний загін може приймати рішення. Також повідомлено, що відповідно до статей 6 та 7 Закону України "Про прикордонний контроль" повноваження стосовно надання громадянам дозволу на перетинання державного кордону надані лише службовим особам Державної прикордонної служби України, які безпосередньо несуть службу з охорони державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон. Отже рішення щодо надання дозволу на перетинання державного кордону громадянину України ОСОБА_3 , 2014 р.н., буде прийматись уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби безпосередньо під час перетинання ним державного кордону в пункті пропуску.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що 03.10.2019 року ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 виїхали до Російської Федерації.

Позивач вважає, що дії відповідачів щодо дозволу 03.10.2019 року на виїзд малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі ОСОБА_2 за кордон без дозволу батька - ОСОБА_1 є протиправними у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про прикордонний контроль" передбачено, що прикордонний контроль та пропуск через державний кордон громадян України, які не досягли 16 років, здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, з урахуванням вимог частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України. Під час прикордонного контролю та пропуску через державний кордон осіб, які не досягли 16 років, посадові особи Державної прикордонної служби України здійснюють процедури прикордонного контролю в повному обсязі. Якщо особу, яка не досягла 16 років, супроводжує лише один дорослий та існують обґрунтовані підстави для того, щоб підозрювати, що особа, яка не досягла 16 років, незаконно перетинає державний кордон, посадова особа Державної прикордонної служби України проводить ретельну перевірку з метою виявлення будь-яких не відповідностей чи суперечностей у наданій інформації.

Аналогічна норма закріплена у п.п.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, а саме виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

До обов`язків Державної прикордонної служби України, зокрема, відносяться здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому законом порядку осіб, транспортних засобів, вантажів в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю.

Державна прикордонна служба України здійснює перевірку в осіб, які прямують через державний кордон України документів на право виїзду з України.

У разі перетинання державного кордону одним з батьків разом з дитиною, йому слід мати згоду другого з батьків на такий перетин кордону.

У частині 3 статті 313 ЦК України та п.п. 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 йдеться про згоду батьків, як основну умову перетину дитиною кордону, тобто не лише про форму, але й про зміст.

Разом з тим, надання згоди другого з батьків на перетин дитиною державного кордону є його правом, і таким правом він має користуватися на власний розсуд.

Конституційний Суд України у рішенні від 12 квітня 2012 року у справі № 1-10/2012 зазначив, що відповідно до частини першої статті 64 Основного Закону України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Конституційні права і свободи є фундаментальною основою існування та розвитку Українського народу, а тому держава зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для їх реалізації. Відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод, оскільки призводить до того, що вони стають декларативними, а це є неприпустимим у правовій державі.

З матеріалів справи встановлено, що під час здійснення прикордонного контролю посадові особи відповідача діяли відповідно до ст.19 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», що підтверджується роздруківкою з інформаційної системи «Гарт-1/П» відповідно до якою на час перетину малолітнім сином позивача державного кордону заборони виїзду не зазначались.

Також матеріалами справи підтверджено, що 03.10.2019 року Державною прикордонною службою було вносено відповідні дані до інформаційної системи «Гарт-1/П» із зазначенням інформації про відкликання згоди позивача.

Однак зазначена інформація про відкликання згоди на виїзд малолітнього сина позивача з`явилась на серверах пункту пропуску державного кордону лише 04.10.2019.

Враховуючи вищевикладене відповідачі у спірних правовідносинах діяли відповідно до норм чинного законодавства.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України та Харківського прикордонного загону третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2021 року.

Суддя Сагайдак В.В.