Справа № 420/6064/20
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6064/20

Головуючий першої інстанції Левчук О.А.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 21.09.2020р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Голобородько Д.В.,

представника позивача Царенка О.О., представника Головного управління ДПС в Одеській області Сільвеструк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В:

06.07.2020р. фізична особа-підприємець (надалі - ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 10.04.2019р. №0-1505 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018р. у розмірі 69162,17грн.; від 25.03.2020р. №0-1505 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019р. у розмірі 77521,82грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки належне йому нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є об`єктом оподаткування у розумінні ст.266 Податкового кодексу України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.09.2020р. позов задоволений, оскільки будівля цеху по виробництву керамічних виробів загальною площею 1857,7кв.м., на які податковим органом нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018-2019р.р., відноситься до будівель промисловості, які використовуються у господарській діяльності позивача, а тому не є об`єктом оподаткування відповідно до пп. «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що у разі якщо промислова будівля належить не промисловому підприємству, то в такому випадку будівля відповідно до Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, як платник податків перебуває на обліку у Білгород-Дністровській ДПІ Чорноморського управління Головного управління ДПС в Одеській області та займається такими видами діяльності: 23.41 Виробництво господарських і декоративних керамічних виробів (основний); 23.20 Виробництво вогнетривких виробів; 23.31 Виробництво керамічних плиток і плит, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. /а.с.11/

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будівля цеху по виробництву керамічних виробів загальною площею 1857,7кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.13-21/

10.04.2019р. Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-1505 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018р. у розмірі 69162,17грн.

25.03.2020р. Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-1505 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019р. у розмірі 77521,82грн.

У вказаних податкових повідомленнях - рішеннях зазначено правову підставу для нарахування податкового зобов`язання пп.54.3.3. п.54.3. ст.54 та пп.266.7.2 п.266.7. ст.266 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з правомірністю податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані сторонами, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ст.265 Податкового кодексу (надалі ПК) України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп.266.7.1 п.266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

При цьому, положеннями пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України встановлені податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом «є» п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не є об`єктом оподаткування, зокрема, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Згідно Державного класифікатора будівель і споруд ДК018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000р. №507, клас «будівлі промислові та склади» включає криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням, зокрема будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості (п. 1251.8).

Відповідно до п.п.30.1, 30.2 ст.30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених п.30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у пп. «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

При цьому, обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Проте, специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме: статусу будівлі промисловості - не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його використання у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема нормою пп. «є» п. 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків, зменшення податкового навантаження на тих платників податків (фізичних та юридичних осіб), які є власниками певних об`єктів нерухомості, з метою стимулювання їх використовувати ці об`єкти за функціональним призначенням.

Таким чином, застосування пп. «є» п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.02.2020 р. у справі №820/3556/17; від 24.03.2020р. у справі №280/5332/18; від 05.06.2020р. у справі №300/352/19; від 02.09.2020 року у справі №0940/1909/18.

Як вбачається з матеріалів справи, будівля цеху по виробництву керамічних виробів, що знаходиться за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, 59д, загальною площею 1857,7кв.м., яка є будівлею промисловості, використовуються позивачем, як фізичною особою-підприємцем у господарській діяльності.

При цьому, перебування нерухомого майна у власності фізичної особи не є перешкодою для застосування положень пп. «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, у разі якщо такі об`єкти використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки належний позивачу об`єкт нежитлової нерухомості промислова будівля, яка використовується у його господарській діяльності, не відноситься до об`єктів оподаткування на підставі пп. «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 29.04.2021р.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.