Справа № 620/1324/21
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року Чернігів Справа № 620/1324/21

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу» № 899 від 10.12.2015 та статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевести позивача з пенсії по інвалідності та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 та статті 37 Закону України «Про Державну службу» № 3723 від 16.12.1993, з моменту звернення у розмірі 60% суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі - заступника начальника Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на підставі довідок № 02-38/14-04 та № 02-38/14-05, виданих 11.01.2021 Управлінням Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно відмовлено йому у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», оскільки позивач досяг пенсійного віку, має понад 40 років страхового стажу та понад 30 років стажу державної служби. Також зазначає, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним пунктами 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» та жодних додаткових умов для призначення такої пенсії не встановлено.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не розмежовує право на призначення пенсії та право на переведення на інший вид пенсії, крім того, зловживає правом на отримання пенсії виходячи з оновленого заробітку, що за своєю правовою сутністю є фактично перерахунком пенсії за нормами Закону України «Про державну службу». Зазначає, що право на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу» мають особи, яким до набрання чинності Законом № 889 не призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723. Таким чином, оскільки позивачу до набрання чинності Законом № 889 призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723, права на повторне призначення пенсії відповідно до вказаного Закону позивач не має.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та у період з 13.12.2011 по 28.02.2019 отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723).

З 01.03.2019 позивача було переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 23.04.2021 № 3077/03-16 стаж державної служби ОСОБА_1 складає 33 роки 4 місяці 12 днів (а.с. 66).

У травні 2020 року ОСОБА_1 досягла 60 років та 14.01.2021 звернулася до відповідача з заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (а.с. 51).

До заяви позивачем було додано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу не пенсію не займає посади державної служби № 02-38/14-05 від 11.01.2021 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 02-38/14-04 від 11.01.2021 (а.с. 52, 53).

Листом від 19.01.2021 № 2500-0306-8/3204 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовило позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, посилаючись на те, що ОСОБА_1 була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (а.с. 12).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

За приписами частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (частина перша статті 10 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV, зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі Закон № 3723-ХІІ) втратив чинність відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01.05.2016, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З аналізу викладених норм слідує, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993 передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

В силу вимог частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною дев`ятою статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності (загальне захворювання) відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 10) та має більше 33 стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, згідно з довідкою від 23.04.2021 № 3077/03-16 (а.с. 66).

Таким чином, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, на час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про переведення на пенсію за віком досяг 60 років, на момент звільнення з державної служби мав стаж понад 20 років та загальний стаж більше 44 років відтак, суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком згідно статті 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону № 889-VII.

Твердження відповідача про те, що позивачу вже призначалась пенсія відповідно до Закону № 3723-XII, тому відсутні підстави для переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VII, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Так, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Спірні правовідносини стосуються саме переведення позивача з одного виду пенсії, по інвалідності, на інший вид - пенсію за віком, хоча і в межах одного і того ж закону.

Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, з чого слідує, що спірні правовідносини не стосуються перерахунку одного і того ж виду пенсії.

Також, суд не вважає поважними посилання позивача на пункт 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, який передбачає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993 у разі якщо до набрання чинності Законом № 889-VIII від 10.12.2015 не призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993, оскільки Закон № 889-VIII від 10.12.2015 не пов`язує нарахування пенсії за віком з отриманням раніше пенсії за Законом № 3723-ХІІ від 19.12.1993.

В силу вимог норм статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом першим частини третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

На момент звернення позивача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону № 889-VIII, а саме 14.01.2021, позивач досяг пенсійного віку (60 років) та стаж державної служби складає понад 33 роки, а тому позивач має право на призначення вищевказаної пенсії.

Щодо довідок, які надав позивач для перерахунку пенсії, суд звертає увагу на таке.

В пункті 5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, визначено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

В матеріалах справи містяться довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу не пенсію не займає посади державної служби № 02-38/14-05 від 11.01.2021 та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 02-38/14-04 від 11.01.2021.

Водночас, відповідно до абзацу другого пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.10.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), зокрема, заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Абзацам третім та четвертим пункту 4.3 Порядку № 22-1 передбачено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд зазначає, що відповідно до першого абзацу частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Натомість, другий абзац частини четвертої вищевказаної статті передбачає, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково шляхом: визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 14.01.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; в решті позову відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 14.01.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.04.2021.

Суддя В.О. Непочатих