Справа № 420/5435/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5435/21
УХВАЛА
30 квітня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Радчук А.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації, в якій позивач просить:
визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Белградської районної державної адміністрації Одеської області щодо зменшення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік ОСОБА_1 ;
зобов`язати Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації Одеської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як інваліду війни ІІ групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України Про державний бюджет України на 2020 рік, з урахуванням виплаченої суми допомоги, тобто суму недоплати - 9464 гривні.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року позовна заява була залишена без руху, а позивачу було надано строк на усунення недоліків, які необхідно було усунути шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
27 квітня 2021 року позивачем до суду було подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначено, що необізнаність в питаннях правових відносин та зверненнями до судових гілок влади пояснюється некомпетентністю в цих питаннях. Про те, що позивач може звернутися до суду та захистити свої права він дізнався лише в сiчнi 2021 року від своїх бойових товаришів, які раніше звернулися до суду. Крім того, позивач зазначає, що з вересня 2020 року по березень 2021 року він знаходився на заробітках і своєчасно подати позовну заяву до суду не мав можливості. Також позивач зазначає, що певний час був в карантинній зоні, в якій знаходиться і сьогодні.
Розглянувши заяву позивача суддя зазначає наступне.
Згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Так, згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.2 та ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Позивач звернувся засобами поштового зв`язку до суду із даним адміністративним позовом 02.04.2021 року та оскаржує дії відповідача щодо невиплати йому грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі, передбаченому ст.12 Закону України Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту.
Суддя зазначає, що спірна виплата є регулярною та виплачується один раз на рік, тому про порушення своїх прав позивач міг дізнатись у квітні-травні 2020 року при отриманні щорічної допомоги до 5 травня у 2020 році.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного суду від 14.08.2018 по справі № 473/2190/17 (№ в ЄДРСР 75872998), в якій зазначено, що …20. Суд відхиляє посилання позивача про те, що строк звернення до суду ним не пропущено, так як про порушення свого права на належний розмір щорічної допомоги до 5 травня за 2016 рік він дізнався після отримання листа управління соціального захисту населення Вознесенської міської ради від 13 січня 2017 року, виходячи з того, що отримавши у квітні 2016 року разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у сумі 920,00 грн., позивач міг дізнатися про порушення своїх прав. При цьому, 30 вересня 2016 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2016 року. 21. Враховуючи, що перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2016 року, а позивач із зазначеним позовом звернувся 10 липня 2017 року, тобто з пропуском встановленого строку звернення до суду, не довівши поважності причин пропуску цього строку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, залишивши позовну заяву без розгляду.
Згідно з ст.17-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
30 вересня 2020 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована.
За таких обставин суддя дійшов висновку, що вищевказане є свідченням того, що початком відліку строку звернення позивача до суду, з вимогами щодо недоплати позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату такої допомоги, є 30 вересня 2020 року.
Отже, позивачем подано до суду даний позов з порушенням встановленого приписами КАС України шестимісячний строку для звернення до суду.
Надаючи оцінку доводам щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду суддя зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Порівняльний аналіз дізналася та повинна була дізнатися дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Вказані висновки узгоджуються з висновками, наведеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року по справі №9901/141/20.
Суддя ставиться критично до посилання позивача на те, що позивач дізнався про порушення своїх прав в січні 2021 року, оскільки вказане посилання жодним чином не обґрунтовано.
Початок перебігу строку на звернення до суду не може бути пов`язаний з обізнаністю чи необізнаністю позивача про окремі підстави позову, які є фактичними та/або юридичними обставинами, на яких ґрунтується вимога позивача.
Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини.
Вказані висновки узгоджуються з висновками, наведеними Верховним Судом у постанові від 16.12.2020 року по справі №826/2477/16.
Щодо посилання як на підставу поважності пропуску позивачем строку звернення до суду на перебування на заробітках в період з вересня 2020 року по березень 2021 року, суддя також вважає необґрунтованими, оскільки, по-перше, не зрозуміло що саме позивач має на увазі зазначаючи що він був «на заробітках» (на території України чи за її межами) та по-друге, не надає на підтвердження зазначених обставин жодних доказів.
Стосовно посилань на перебування в карантинній зоні суд також вважає їх необґрунтованими, з огляду на той факт, що позивач мав можливість і раніше звернутись до суду шляхом направлення позовної заяви засобами поштового зв`язку, як він це зробив 02.04.2021 року, а доказів неможливості звернутися до суду раніше позивачем не надано.
Суд звертає увагу, що п. 3 Розділу VI «Перехідні положення» КАС України, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Доказів того, що причини пропуску строку звернення до суду зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, позивачем не надано.
Відтак, наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави суддя вважає неповажними.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (параграф 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).
За практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.
Позивач не надав до суду доказів того, що він вчинив усі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації його процесуальних прав з метою їх захисту.
Наведені причини пропуску з огляду на їх зміст та за відсутності доказів на їх підтвердження, не можна визнати такими, що створювали перешкоди для звернення до суду.
Жодних інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перепон у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не зазначено та судом не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України), позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
При таких обставинах, в силу положень п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України, враховуючи що позивачем не усунуто недоліки адміністративного позову у повному обсязі, позов слід повернути позивачу без розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 169, 248, 294, 295 КАС України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернути без розгляду.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук