Справа № 120/6469/20-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/6469/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

29 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2014 року та січня 2018 року, як місяців з яких починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базових місяців) в період з 01.12.2015 по 28.02.2020, а в період з 01.03.2018 по 17.05.2019 неврахування абз. 4, 6 п.5 Порядку №1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.05.2019 в сумі 148 012,84 грн, із урахуванням січня 2008 року як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018, а в період з 01.03.2018 по 17.05.2019 з урахуванням абз. 4, 6 п.5 Порядку №1078.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.02.2021 позов задоволено частково, ухвалено:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 без урахування базового місяця січня 2008 року.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січня 2008 року;

- в іншій частині позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.02.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Відтак, виплата індексації військовослужбовцям, в тому числі позивачеві здійснювалась відповідно до вимог чинного законодавства. Також зазначено, що повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі визначення базового місяця покладаються на відповідача, за вказаний період позивач неодноразово переміщувався на службі, та як наслідок посадовий оклад його збільшувався з восьмого тарифного розряду на дев`ятий, тому для обрахунку індексації його грошового забезпечення ставав місяць такого збільшення.

Частково не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.02.2021 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у вказаній частині. З посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення, в обґрунтування апеляційної скарги вказує на протиправну бездіяльність військової частини щодо непроведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 17.05.2019 та протиправні дії військової частини щодо застосування грудня 2014 року та січня 2018 року, як місяців з яких починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базових місяців) в період з 01.12.2015 по 28.02.2020, а в період з 01.03.2018 по 17.05.2019 неврахування абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 за №1078.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , з 17.05.2001 по 17.05.2019 проходив військову службу у військових частинах Державної прикордонної служби України, зокрема останнім місцем служби була військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, яка здійснювала остаточні розрахунки за період проходження служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2019 №150-ос позивача було звільнено та виключено зі списків особового складу, усіх видів забезпечення, що підтверджується письмовими доказами та не заперечується жодною із сторін.

30.09.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою, зокрема щодо виплат індексації грошового забезпечення за період проходження служби.

Листом від 06.10.2020 №11/К-6 відповідач повідомив, що у зв`язку з обмеженими показниками помісячного розпису Державного бюджету, затвердженого для Державної прикордонної служби України на липень-грудень 2015, 2016, 2017, та січень-лютий 2018 індексація грошового забезпечення військовослужбовців в цьому періоді не нараховувалась та не виплачувалась.

Починаючи з 01.03.2018 після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовцям став березень 2018 року.

Індексація за період з квітня по листопад 2018 року не нараховувалась, оскільки індекс споживчих цін не перевищував 103%. За період з грудня 2018 року по травень 2019 року індексація нарахована та виплачена.

До листа долучено довідку за підписом бухгалтера з розрахунком належної до виплати індексації позивачу із застосуванням базового місяця: до періоду з липня 2015 року - грудня 2017 із застосуванням базового місяця грудень 2014 року , до періоду січень-лютий 2018 року - базового місяця січень 2018 року.

На думку позивача у період з 01.12.2015 по 28.02.2020 відповідач протиправно застосовує грудень 2014 року та січень 2018 року, як місяці з яких здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць), а в період з 01.03.2018 по 30.06.2019 протиправно не враховує абзаци 4, 6, пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, чим саме не в повному обсязі здійснює нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а в деякий період служби і взагалі не здійснює нарахування та виплату індексації, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін.

Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують його права, а тому звернувся до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, адже не нарахував та не виплатив позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, відповідно, наявні підстави для її нарахування та виплати з урахуванням базового місяця січня 2008 року. Оскільки індексація за вказаний період нарахована позивачу без дотримання вимог Порядку №1078 з метою ефективного захисту позивача необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року №2232-XII (Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ст.2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 №1282-ХІІ (Закон №1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (Порядок №1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно п. 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Отже, на роботодавців покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. При цьому, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 (Постанова №704), в редакції від 24.02.2018, яка набрала чинності з 01.03.2018, змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок.

Відповідно до п.4 Постанови № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, Постановою №704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.

Відповідно до ч.2 п.1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 №260 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Враховуючи викладене апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 та про обов`язок відповідача здійснити нарахування та виплату індексації за вказаний період.

Якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулося у січні 2008 на чому наполягає позивач, а відповідач не спростовує цього, то для визначення суми індексації такому працівнику з грудня 2015 року має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2008 року.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем проведена індексація грошового забезпечення позивача за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року, однак без урахування базового місяця січня 2008 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем проведено розрахунок з позивачем за період з липня 2015 по лютий 2018 року, та виплачена сума коштів у розмірі 33 137,49 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами, а саме платіжним дорученням №2790 від 14.12.2020, реєстром перерахувань на особисті вклади від 15.12.2020. Однак, при вказаному розрахунку базові місяці застосовувались на кожний період проходження служби у період з грудня 2015 по грудень 2017 із базовим місяцем грудень 2014, січень-лютий 2018 січень 2018 відповідно, а тому з метою ефективного захисту позивача необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що нарахування суми індексації за вказаний період, належить до дискреційних повноважень відповідача, які мають здійснюватися з урахуванням висновків суду у даній справі, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.05.2019 в сумі 148 012,84 грн, яка самостійно розрахована позивачем.

Також суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.05.2019 та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення із встановленням фіксованої суми індексації, з урахуванням абз. 4, 6 п. 5 Порядку №1078.

Так, згідно абз. 4 пункту 5 Порядку №1078 якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до наданої відповідачем інформації, розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивача становить:

- за лютий 2018 року 8 560,97 грн, в тому числі: посадовий оклад - 772,90 грн; оклад за військовим званням - 65,00 грн; надбавка за вислугу років - 251,37 грн; надбавка за особливі умови служби (ризики) - 115,94 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань - 980,34 грн; щомісячна додаткова премія - 77,29 грн; щомісячна премія - 3097,29 грн; щомісячна додаткова грошова винагорода - 3200.84 грн;

- за березень 2018 року становить 8 528,80 грн, в тому числі: посадовий оклад - 3170,00 грн; оклад за військовим званням - 1020,00 грн; надбавка за вислугу років - 1676.00 грн; щомісячна премія - 2662,80 грн.

Отже, з лютого по березень 2018 року дохід позивача не змінився.

Постановою №704 в редакції від 24 лютого 2018 року, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, було змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок. Відповідно до п. 4 цієї Постанови №704, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, Постановою №704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.

Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 %.

Таким чином, відповідно до п. 5 вказаного Порядку, проведення індексації грошових доходів населення, індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення не нараховується.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачених законом підстав для індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по листопад 2018 року немає.

Щодо періоду з грудня 2018 року по травень 2019 року, тобто по день звільнення позивача зі служби та виключення його із списків, індексація грошового забезпечення проведена та виплачена, що доводиться належними доказами.

Стосовно вимоги визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 17.05.2019 року в повному обсязі, суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки при розгляді цієї справи судом визнано протиправними дії щодо проведення індексації грошового забезпечення за відповідний період без урахування базового місяця 2008. Крім того, позивач при означенні періоду протиправною бездіяльності зазначив кінцевою датою такого періоду 28.02.2020, у той час як його виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 17.05.2019, а тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги у вказаній частині.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.