Справа № 640/2084/21
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Київ № 640/2084/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Солтекс V»

до Київської митниці Державної митної служби

про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» (надалі - позивач), адреса: 03151, місто Київ, вулиця Молодогвардійська, будинок 22, до Київської митниці Державної митної служби (надалі - відповідач), адреса: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100300/2020/000096/2 від 29 липня 2020 року, № UА100300/2020/000108/2 від 18 серпня 2020 року, № UА100300/2020/000109/2 від 18 серпня 2020 року, № UA100300/2020/000114/2 від 28 серпня 2020 року, № UA100300/2020/000118/2 від 03 вересня 2020 року, № UА100300/2020/000124/2 від 07 вересня 2020 року, № UA100300/2020/000130/2 від 14 вересня 2020 року, № UА100300/2020/000139/2 від 22 вересня 2020 року та № UА100300/2020/000149/2 від 08 жовтня 2020 року;

- визнати протиправною бездіяльність Київської митниці Держмитслужби, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультацій між товариством з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» та Київською митницею Держмитслужби відповідно до частин 5, 6 статті 55 та частини 4 статті 57 Митного кодексу України перед винесенням рішень Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100300/2020/000108/2 від 18 серпня 2020 року, № UA100300/2020/000114/2 від 28 серпня 2020 року, № UA100300/2020/000130/2 від 14 вересня 2020 року, № UA100300/2020/000139/2 від 22 вересня 2020 року та № UA100300/2020/000149/2 від 08 жовтня 2020 року.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень оскаржуваних рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» до Київської митниці Державної митної служби про визнання протиправними та скасування рішень та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що митний орган приймаючи оскаржувані рішення діяв протиправно та всупереч вимогам чинного законодавства.

В позовній заяві та відповіді на відзив, позивач як на підставу неправомірності оскаржуваних рішень посилається на наступні факти та обставини, обґрунтовуючи їх наступним.

Позивач зазначає, що останнім на підтвердження понесених витрат на перевезення спірних товарів за кожне перевезення за Митними деклараціями з території Турецької Республіки до митної території України було надано відповідачу фотокопії Договорів на перевезення, Довідок про транспортні витрати, які містять вичерпну інформацію щодо виконавця наданих транспортних послуг, маршрутів доставки, номерів Міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) щодо транспортування спірних Товарів, реєстраційних номерів транспортних засобів, якими здійснювалось перевезення спірних товарів, загальної вартості транспортних витрат, яка підлягає обчисленню окремо до митної території України та на митній території України.

За твердженнями представника позивача наявні в матеріалах справи довідки про транспортні витрати скріплені печаткою та підписом виконавця наданих послуг є, на думку позивача, належними та допустимими доказами на підтвердження витрат пов`язаних із транспортними розходами.

Позивач не погоджується з позицією відповідача про те, що довідки про транспортні витрати не дають можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат стосовно спірних товарів за митними деклараціями з території Турецької Республіки до митної території України, оскільки пунктом 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Представник позивача зауважує, що Митний кодекс України не містить чіткого переліку документів, які зобов`язаний надати позивач для підтвердження числових значень витрат на транспортування, з чого слідує, що такі витрати можуть підтверджуватися такими доказами, які містять відомості, що дозволяють визначити розмір транспортних витрат та ідентифікувати їх з конкретним вантажем.

Також, в свою чергу, на підтвердження обґрунтованості своєї позиції представник позивача звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у Постановах від 31 січня 2018 року в адміністративній справі № 810/2839/17 та від 22 серпня 2019 року в адміністративній справі № 810/2784/18, у яких зазначено про помилковість доводів митного органу про необхідність підтвердження транспортних витрат виключно фінансовими та/або бухгалтерськими документами. При цьому, Верховний Суд дійшов висновку про те, що довідка про транспортні витрати в даних правовідносинах є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Представник позивача зазначає, що неврахування митним органом поданих на виконання вимог чинного законодавства документів, які були подані позивачем для підтвердження заявленої позивачем митної вартості, свідчить, на переконання позивача, про протиправний характер оскаржуваних рішень.

За твердженнями представника позивача, митним органом було порушено приписи Митного кодексу України та неправильно застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів при винесенні оскаржуваних рішень, оскільки уповноваженими особами митного органу не було наведено жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить, на переконання позивача, про протиправний характер оскаржуваних рішень.

Керуючись вищевикладеним та вважаючи рішення митного органу протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

У відзиві на адміністративний позов представник митного органу зазначив, що оскаржуване рішення є правомірним, оскільки в документах, які надані позивачем до уповноваженого органу разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена та підлягає сплаті за ці товари, а декларантом або уповноваженою особою декларанта не подано всіх додаткових документів, які витребувані митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України.

При цьому, представник митного органу зазнає, що з метою підтвердження числових значень складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларанта повідомлено про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до вимог частини 2 та частини 3 статті 53 Митного кодексу України, статті 57 Митного кодексу України.

За твердженнями представника відповідача, декларанту надано право та можливість усунути розбіжності, спростувати сумніви щодо заявленого рівня митної вартості та довести й підтвердити заявлену ним митну вартість товарів за основним методом визначення.

В той же час з аналізу наданих позивачем документів до уповноваженого органу, останній прийшов до висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості на підставі поданих декларантом документів відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України.

Представник митного органу зазначає, що прийняті рішення містять всі необхідні відомості, передбачені частиною 2 статті 55 Митного кодексу України та Правил заповнення, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та проти чого не заперечували сторони, що щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» Київської митницею Держмитслужби були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № UA100300/2020/000096/2 від 29 липня 2020 року, № UА100300/2020/000108/2 від 18 серпня 2020 року, № UА100300/2020/000109/2 від 18 серпня 2020 року, № UA100300/2020/000114/2 від 28 серпня 2020 року, № UA100300/2020/000118/2 від 03 вересня 2020 року, № UА100300/2020/000124/2 від 07 вересня 2020 року, № UA100300/2020/000130/2 від 14 вересня 2020 року, № UА100300/2020/000139/2 від 22 вересня 2020 року та № UА100300/2020/000149/2 від 08 жовтня 2020 року.

Щодо обставин які передували прийняттю Київською митницею Держмитслужби щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» вказаних рішень судом було встановлено наступне.

01 серпня 2018 року між Ihya Tekstil Ta§imacilik Gida San.Tic.Ltd.Sti, компанією, зареєстрованою в Турецькій Республіці, (надалі - «Продавець»), та позивачем був укладений Договір купівлі-продажу № 003СТ/2018 від 01 серпня 2018 року (надалі - «Договір»), відповідно до якого Продавець продає Позивачу тканини й текстильні товари виробництва Турецької Республіки, а також інших країн.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.1, 3.2, 4.1 та 4.2 Договору Продавець і Позивач погодили, що найменування, вартість і кількість Товару може змінюватися згідно з додатками до Договору, які є невід`ємною частиною Договору, якщо інше не передбачено цим Договором.

Товар відвантажується морським транспортом на умовах FOB м. Стамбул, Турецька Республіка (Incoterms 2010), якщо інше не передбачено відповідним додатком до цього Договору.

Сторони домовилися, що в ціну Товару включаються також його вартість, упаковка й маркування, якщо інше не передбачено відповідним додатком до цього Договору.

Продавець і Позивач погодили, що Товар продається за ціною за умови, що він є стоковим, в 3,00 долара США за 1 (один) кг, якщо інша ціна не передбачена відповідним додатком до цього Договору.

Оплата здійснюється Позивачем шляхом внесення передоплати в розмірі 100 % (сто відсотків) вартості товару, якщо інше не передбачено відповідним додатком до цього Договору.

Оплата за Товар буде проводитися шляхом оплати Позивачем виставленого Продавцем інвойсу на Товар.

Відповідно до аналізу вказаного вище договору вбачається, що Продавець та Позивач на рівні Договору узгодили основні умови своєї співпраці, передбачивши, що умови поставки, оплати, кількості та якості кожної окремої партії товару можуть змінюватися ними у відповідному додатку до Договору.

08 січня 2019 року Продавець та Позивач уклали Додаткову угоду № 003СТ/2018/2 до Договору (надалі - «Додаткова угода 003СТ/2018/2»), відповідно до пункту 1 якої Сторони домовилися, що у випадку якщо Товар відвантажується на умовах EXW (Incoterms 2010), то Продавець зобов`язується навантажити такий Товар на транспортний засіб для його подальшого перевезення. Вартість такого навантаження буде включена в ціну Товару (див. аркуш 37 цієї Позовної заяви).

Щодо рішення про коригування митної вартості від 29 липня 2020 року № UA100300/2020/000096/2, судом встановлено наступне.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за митною декларацією від 29 липня 2020 року № UA100300/2020/414722 (далі - МД) уповноваженими особами митного органу було розглянуто подані до митного оформлення разом з МД документи, а саме - пакувальний лист від 25 липня 2020 року б/н, інвойс від 25 липня 2020 року SKF022, CMR від 25 липня 2020 року № 002695, сертифікат про походження товару від 25 липня 2020 року № D0084733, висновки Департаменту податкових та митних експертиз ДФС від 01 листопада 2019 року № 186 зовнішньоекономічний договір від 01 серпня 2018 року № 003СТ/2018, доповнення до контракту від 24 липня 2020 року № 33, сертифікат Укрлегпром від 27 лютого 2019 року, декларація країни експортера № 20341300ЕХ458836 та уповноваженими особами митного органу встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

На підставі викладеного, декларанту повідомлено про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

У вказаному повідомленні про витребування додаткових документів уповноваженими особами зазначено підстави такого витребування, а саме:

«Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 29.07.2020 № UAI00300/2020/414722 встановлено: що документи надані не в повному обсязі, містять розбіжності та не підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та документи не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, зокрема витрати понесені на транспортування (декларантом до митного оформлення не надано транспортні (перевізні) документи, передбачені умовами поставки, так як витрати на транспортування не включені у вартість товару), а надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат. Крім того, довідка про транспортні витрати видана ТОВ «Текстранс», а надана CMR в графі «перевізник» містить відомості щодо іншого перевізника. Разом з тим, повідомляємо, при заявленні декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс «EXW - Стамбул», як це зазначено у МД, відповідно до частини 2 статті 53 МК України, для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться: - акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - заявка на здійснення послуг по доставці товарів; - рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Також, у гр. 44 МД наявний та приєднаний до бази даних митниці Додаток № 1 від 14.08.18, який містить інформацію на товар з іншими характеристиками, з іншою ціною, з іншими умовами поставки, іншим інвойсом тощо. Також, надано Додаток № 33, яким змінено первісні умови договору щодо оплати (100% оплата вартості товару до 31 жовтня 2019 року включно), проте інвойс не містить умов, порядку та терміну оплати. Тому відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Керуючись вимогами частин 2,3 ст. 53, ст. 54 МКУ повідомляємо про необхідність надання наступних додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності): - копія митної декларації країни відправлення; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (з обов`язковим відображенням/ документальним підтвердженням якісних характеристик товару, які впливають на ціну).

Також декларант або уповноважена ним особа, відповідно до частини 6 статті 53 Кодексу, за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості та усунення виявлених розбіжностей/неточностей в наданих документах.

Документи необхідно надати з урахуванням статті 254 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495- VI.

Повідомлення направлено також на виконання вимог статті 57 МКУ.»

На виконання вимог митного органу, у відповідь на електронне повідомлення, декларантом були надіслані наступні документи: лист-відповідь заява про завершення митного оформлення в рамках строку передбаченого статті 53 МКУ від 29 липня 2020 року № 2907-2, а також пояснення без надання інших додаткових документів, ніж ті, які були додані до МД від 29 липня 2020 року № UA100300/2020/414722.

Надалі, оскільки на переконання митного органу надіслані декларантом документи не спростували виявлені розбіжності посадовою особою митного органу останніми було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 29 липня 2020 року № UA100300/2020/00096/2 за митною декларацією 29 липня 2020 року № UA100300/2020/414722.

При цьому, з аналізу матеріалів справи судом встановлено, що митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Надалі декларанту повідомлено, що він має право на випуск товарів у вільний обіг у зв`язку із незгодою з рішенням про коригування митної вартості товарів за умови надання гарантій.

Випуск товарів у вільний обіг на митну територію України здійснено за МД від 30 липня 2020 № UA100300/2020/414829 шляхом надання декларантом вищезазначених гарантій.

Рішенням від 29 липня 2020 року № UA100300/2020/000096/2 митну вартість товарів №№ 1-3 було скориговано, а саме митна вартість імпортованого товару ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар № 1 - 4,23 USD/кг (МД від 23 липня 2020 року № UA401160/2020/20327), товар № 2 - 4,23 USD/кг (МД від 18 липня 2020 року № UA500080/2020/13247), товар № 3 - 4,23 USD/кг (МД від 20 липня 2020 року № UA500080/2020/13373).

Щодо рішення про коригування митної вартості від 18 серпня 2020 року № UA100300/2020/000109/2, судом встановлено наступне.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за ЕМД від 18 серпня 2020 року № UA100300/2020/416326 уповноваженими особами митного органу було розглянуто подані до митного оформлення документи та встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

На підставі викладеного, уповноваженими особами митного органу було направлено повідомлення про витребування додаткових документів, в обґрунтування якого зазначено: «згідно із додатком до зовнішньоекономічного договору від 13.08.2020 № 35 змінено первісні умови договору від 01.08.2018 № 003СТ/2018 щодо оплати (100 % оплата вартості товару до 30 листопада 2020 року включно), проте інвойс від 14.08.2020 № 202008/1/1 не містить умов, порядку та термінів оплати.

До того ж, в п.3.1. додатку до контракту зазначено номер інвойса, який виданий лише 14.08.2020 (на наступний день після підписання додаткової угоди). Також, у гр. 44 МД наявний та приєднаний до бази даних митниці додаток № 1 від 14.08.18, який містить інформацію на товар з іншими характеристиками, з іншою ціною, з іншими умовами поставки, іншим інвойсом тощо.

Згідно із товаротранспортними документами (інвойс від 14.08.2020 202008/1/1, додаток від 13.08.2020 № 35) ціна товару складає 44 544,50 дол. США, фактично фактурна вартість товару - 44 544,51 дол. США.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК України, для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599. До митного оформлення декларантом подано договір на перевезення вантажів від 02.01.2019 № 90/19 та довідку про транспортні витрати, проте надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат, так як відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс-2010) поставка товарів на умовах EXW "франко/завод..." означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві, тобто не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, однак в довідці від 14.08.2020 14/08 такі витрати не відображено.

Крім того, довідка про транспортні витрати видана ТОВ «Текстранс», а надана CMR в графі «перевізник» містить відомості щодо іншого перевізника, хоча відповідно до п.3.2.1. договору на перевезення від 02.01.2019 № 90/19 перевізник зобов`язаний доставити вантаж автомобілем, який знаходиться в нього на балансі. Відповідно до п.3.1.1. договору на перевезення замовник подає заявку на перевезення за два дні до завантаження, заявку до митного оформлення не подано».

У зв`язку з викладеним вище, уповноважені особи митного органу прийшли до висновку, що надані товариством до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, а тому, на переконання уповноважених осіб митного органу відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Надалі, уповноваженими особами митного органу було повідомлено суб`єкту про необхідність надання наступних додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності): - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З метою підтвердження числових значень складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларанта повідомлено про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

18 серпня 2020 року представником за довіреністю ТОВ «СОЛТЕКС V» надіслано лист № 1808/20-02 в якому зазначено, що більше документів надаватися не буде та прохання прийняти рішення на підставі поданих документів, без урахування терміну відповідно до статті 53 МК України.

Надалі, посадовою особою митниці було прийнято рішення від 18 серпня 2020 року № UA100300/2020/000109/2 за ЕМД від 18 серпня 2020 року № UA100300/2020/416326.

З аналізу матеріалів справ, що уповноваженими особами митна вартість була визначена із застосуванням резервного методу.

Надалі, випуск товарів у вільний обіг на митну територію України здійснено за ЕМД від 18 серпня 2020 року № UA100300/2020/416394 шляхом надання декларантом вищезазначених гарантій із заповненням відповідних граф МД.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням від 18 серпня 2020 року № UA100300/2020/000109/2 митну вартість товару № 1 було скориговано, а саме митна вартість імпортованого товару ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. При цьому, джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар № 1, МД від 17 липня 2020 № UA500080/2020/l 3224 - 4.23 дол. США/кг, МД від 17 серпня 2020 року № UA500080/2020/15077 - 4.23 дол. США/кг.

При цьому, уповноваженими особами митного органу зазначено, що у зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості на підставі поданих декларантом документів, було проведено процедуру консультації з декларантом на виконання.

Щодо рішення про коригування митної вартості від 03 вересня 2020 року № UA100300/2020/000118/2, судом встановлено наступне.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за митною декларацією від 02 вересня 2020 року № UA100300/2020/417576 уповноваженими особами митного органу було розглянуто подані до митного оформлення разом з МД документи, а саме - пакувальний лист від 26 серпня 2020 року б/н, інвойс від 26 серпня 2020 року № N202008/1/4, CMR від 26 серпня 2020 року № 001055 в рамках зовнішньоекономічного договору від 01 серпня 2018 року № 003СТ/2018 та встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема витрати понесені на транспортування (декларантом до митного оформлення не надано транспортні (перевізні) документи, передбачені умовами поставки, так як витрати на транспортування не включені у вартість товару), а надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат.

Надалі, уповноваженими особами митного органу було повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до вимог частини 2 та частини 3 статті 53 Митного кодексу України, статті 57 Митного кодексу України.

У вказаному вище повідомленні про витребування додаткових документів уповноваженими особами митного органу зазначено підстави такого витребування, а саме: «Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією (далі - МД) документів встановлено, що декларантом для підтвердження митної вартості не надано всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, а також документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Керуючись вимогами ч. 2 та ч. З ст.53, ст.ст. 54, 57 МК України повідомляємо про необхідність надання наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів: транспортні (перевізні) документи; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.»

У відповідь на вказане вище електронне повідомлення декларантом було надіслано лист від 03 вересня 2020 року № 0309/20-1 з проханням прийняти рішення на підставі поданих документів без урахування терміну відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України.

Виходячи з вказаного вище листа, уповноваженими особами митного органу було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 03 вересня 2020 року № UA100300/2020/000118/2 за митною декларацією від 02 вересня 2020 року № UA100300/2020/417576. При цьому, уповноваженими особами митного органу зазначено, що митна вартість була визначена із застосуванням резервного методу.

Випуск товарів у вільний обіг на митну територію України здійснено за митною декларацією від 03 вересня 2020 року № UA100300/2020/417665 шляхом надання декларантом вищезазначених гарантій.

Згідно з прийнятим рішенням від 03 вересня 2020 року № UA100300/2020/000118/2 митну вартість товарів № 1 було скориговано, а саме митна вартість імпортованого товару ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. При цьому, уповноваженими особами митного органу зазначено, що джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар №1 - МД від 15 липня 2020 року № UA100300/2020/413592 - 4,51 дол/кг. (вартість товару згідно з джерелом інформації - 4,22 дол.США/кг, заявлена декларантом митна вартість - 3,62 дол.США/кг.).

Щодо рішення про коригування митної вартості від 07 вересня 2020 року № UA100300/2020/000124/2, судом було встановлено наступне.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за митною декларацією від 07 вересня 2020 року № UA100300/2020/417794 уповноваженими особами митного органу було розглянуто подані до митного оформлення разом з МД документи, а саме - пакувальний лист від 02 вересня 2020 року б/н, інвойс від 02 вересня 2020 року SKF033, CMR від 02 вересня 2020 року № 00796 в рамках зовнішньоекономічного договору від 01 серпня 2018 року № 003СТ/2018 та встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема згідно із додатком до зовнішньоекономічного договору від 01 вересня 2020 року № 38 змінено первісні умови договору від 01 серпня 2018 року № 003СТ/2018 щодо оплати (100 % оплата вартості товару до 31 грудня 2020 року включно), проте інвойс від 02 вересня 2020 року № SKF033 не містить умов, порядку та термінів оплати. Також за твердженнями митного органу було встановлено, що в пункту 3.1. додатку до контракту зазначено номер інвойса, який виданий лише 02 вересня 2020 року (на наступний день після підписання додаткової угоди).

Також, за твердженнями уповноважених осіб митного органу, у гр. 44 МД наявний та приєднаний до бази даних митниці додаток № 1 від 14 серпня 2018 року, який містить інформацію на товар з іншими характеристиками, з іншою ціною, з іншими умовами поставки, іншим інвойсом тощо.

З матеріалів справи судом було встановлено, що до митного оформлення декларантом подано договір на перевезення вантажів від 02 січня 2019 року № 90/19 та довідку про транспортні витрати від 02 вересня 2020 року № 02/09, проте, на переконання уповноважених осіб митного органу надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат, так як відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс-2010) поставка товарів на умовах EXW «франко/завод» означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві, тобто не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, однак в довідці від 02 вересня 2020 року № 02/09 такі витрати не відображено.

Крім того, митним органом вказано, що довідка про транспортні витрати видана ТОВ «Текстранс», а надана CMR в графі «перевізник» містить відомості щодо іншого перевізника, хоча відповідно до п.3.2.1. договору на перевезення від 02 січня 2019 року № 90/19 перевізник зобов`язаний доставити вантаж автомобілем, який знаходиться в нього на балансі.

Керуючись вищевикладеним, уповноваженими особами митного органу повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Судом встановлено, що в повідомленні про витребування додаткових документів уповноваженими особами митного органу зазначено підстави такого витребування: «Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією (далі - МД) документів встановлено, що декларантом для підтвердження митної вартості не надано всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, а також документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. Керуючись вимогами ч. 2 та ч, З ст.53, ст.ст. 54, 57 МК України було повідомлено про необхідність надання наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів: транспортні (перевізні) документи; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс- листа) виробника товару; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.»

На виконання вимог митного органу, у відповідь на електронне повідомлення декларантом було надіслано лист від 07 вересня 2020 року № 0912/19-01 з проханням прийняти рішення на підставі поданих документів без урахування терміну відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України.

На підставі вищевикладеного уповноваженими особами митного органу було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 07 вересня 2020 року № UA100300/2020/000124/2 за митною декларацією від 07 вересня 2020 року № UA100300/2020/417794. При цьому, уповноваженими особами митного органу зазначено, що митна вартість була визначена із застосуванням резервного методу.

Випуск товарів у вільний обіг на митну територію України здійснено за митною декларацією від 07 вересня 2020 року № UA100300/2020/417846 шляхом надання декларантом гарантій.

Згідно з прийнятим рішенням від 07 вересня 2020 року № UA100300/2020/000124/2 митну вартість товарів № 1 було скориговано, а саме митна вартість імпортованого товару ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

При цьому уповноваженими особами митного органу зазначено, що джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар №1 - МД від 15 червня 2020 року № UА100300/2020/411211 - 4,22 дол. США/кг (вартість товару згідно з джерелом інформації - 4,22 дол.США/кг, заявлена декларантом митна вартість - 3,71 дол.США/кг.).

Щодо рішення про коригування митної вартості від 14 вересня 2020 року №UA100300/2020/000130/2, судом було встановлено наступне.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за МД від 14 вересня 2020 року № UA100300/2020/418445 уповноваженими особами митного органу розглянуто подані до митного оформлення документи та на переконання митного орагну встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Виходячи з викладеного, уповноваженими особами митного органу в повідомленні про витребування додаткових документів зазначено підстави такого витребування: «На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі - МК України), п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів поданих разом з ЕМД від 14.09.2020 № UA100300/2020/418445 встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення, а саме: - згідно з п. 4 додатка від 04.09.2020 № 39 до зовнішньоекономічного договору змінено первісні умови договору від 01.08.2018 № 003СТ/2018 щодо оплати (100 % оплата вартості товару до 31 грудня 2020 року включно), проте інвойс від 07.09.2020 №SKF034 не містить умов, порядку та термінів оплати.

До того ж, в п.3.1. додатка від 04.09.2020 № 39 до зовнішньоекономічного договору зазначено номер інвойса, який виданий 07.09.2020 (пізніше підписання додаткової угоди).

Також, у гр. 44 МД наявний та приєднаний до бази даних митниці додаток № 1 від 14.08.18, який містить інформацію на товар з іншими характеристиками, з іншою ціною, з іншими умовами поставки, іншим інвойсом тощо.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК України, для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599: договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг; акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно- експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; заявка на здійснення послуг по доставці товарів; рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури), страхові документи (якщо здійснювалось страхування).

До митного оформлення декларантом подано договір на перевезення вантажів від 02.01.2019 № 90/19 та довідку про транспортні витрати від 27.07.2020 № 07/09, проте надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат, так як відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс-2010) поставка товарів на умовах EXW "франко/завод..." означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві, тобто не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, однак в довідці від 27.07.2020 № 07/09 такі витрати не відображено. Також, згідно п.2.1. додатка від 04.09.2020 № 39 до зовнішньоекономічного договору умовами поставки зазначено, товар відвантажується на умовах EXW м.Стамбул, в рахунку фактурі від 07.09.2020 № SKF034 - EXW м.Стамбул, в наданій довідці про транспортні витрати від 27.07.2020 № 07/09 зазначено інший населений пункт - Газиантеп.

Крім того, довідка про транспортні витрати видана ТОВ «Текстранс», а надана CMR в графі «перевізник» містить відомості щодо іншого перевізника, хоча відповідно до п.3.2.1. договору на перевезення від 02.01.2019 № 90/19 перевізник зобов`язаний доставити вантаж автомобілем, який знаходиться в нього на балансі.

Відповідно до п. 3.1.1. договору на перевезення замовник подає заявку на перевезення за два дні до завантаження, заявку до митного оформлення не подано.

Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.»

На підставі викладеного суб`єкту повідомлено про необхідність надання наступних додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

14 вересня 2020 року, представником за довіреністю ТОВ "СОЛТЕКС V" надіслано лист № 1409/20-01 в якому зазначено, що більше документів надаватися не буде та прохання прийняти рішення на підставі поданих документів, без урахування терміну відповідно до статті 53 Митного кодексу України.

На підставі викладеного посадовою особою митниці було прийнято рішення від 14 вересня 2020 року № UA100300/2020/000130/2 за ЕМД від 14 вересня 2020 року № UA100300/2020/418445. При цьому, уповноваженими особами митного органу зазначено, що митна вартість було визначена із застосуванням резервного методу.

Випуск товарів у вільний обіг на митну територію України здійснено за ЕМД від 15 вересня 2020 року № UA100300/2020/418628 шляхом надання декларантом вищезазначених гарантій із заповненням відповідних граф МД.

Надалі, згідно з рішенням від 14 вересня 2020 року № UA100300/2020/000130/2 митну вартість товару № 1, № 2, № 3, № 4 та № 5 було скориговано, а саме митна вартість імпортованого товару ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. При цьому, уповноваженими особами митного органу зазначено, що джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар № 1: МД від 30 липня 2020 року № UA500020/2020/ 221552- 4.23 дол. США/кг., товар № 2: МД від 07 серпня 2020 року № UA305160/2020/038864 - 4.24 дол. США/кг., товар № 3: МД від 24 липня 2020 року № UA500080/2020/ 013705 - 4.23 дол. США/кг., товар № 4: МД від 27 серпня 2020 року № UA110380/2020/001383 - 4.23 дол. США/кг., товар № 5: МД від 01 вересня 2020 року № UA401160/2020/025561 - 4.23 дол. США/кг.

Крім того, декларанту повідомлено про його право на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, передбачені розділом X МК України.

Щодо рішення про коригування митної вартості від 14 вересня 2020 року № UA100300/2020/000139/2, судом було встановлено наступне.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за МД від 22 вересня 2020 року № UA100300/2020/419115 уповноваженими органами митного органу розглянуто подані до митного оформлення документи та встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

В повідомленні про витребування додаткових документів уповноваженими особами митного органу зазначено підстави такого витребування: «На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі - МК України), п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів поданих разом з ЕМД від 22 вересня 2020 року № UA100300/2020/419115 встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення, а саме: - згідно з п.4 додатка від 17.09.2020 №409 до зовнішньоекономічного договору змінено первісні умови договору від 01.08.2018 №003СТ/2018 щодо оплати (100 % оплата вартості товару до 31 грудня 2020 року включно), проте інвойс від 18.09.2020 № SKF037 не містить умов, порядку та термінів оплати.

До того ж, в п. 3.1. додатка від 17.09.2020 № 40 до зовнішньоекономічного договору зазначено загальну вартість, номер інвойса, який виданий 18.09.2020 (пізніше підписання додаткової угоди).

Також, у гр. 44 МД наявний та приєднаний до бази даних митниці додаток №1 від 14.08.18, який містить інформацію на товар з іншими характеристиками, з іншою ціною, з іншими умовами поставки, іншим інвойсом тощо.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК України, для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599: договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг; акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно- експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; заявка на здійснення послуг по доставці товарів; рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури), страхові документи (якщо здійснювалось страхування).

До митного оформлення декларантом подано договір на перевезення вантажів від 02.01.2019 № 90/19, згідно п. 3.1.1. якого заказник за два дні до загрузки надає Заявку на перевезення з відповідними даними: адреса загрузки, адреса розгрузки, найменування, вага товару, ставка фрахту. Заявку до митного оформлення не подано. Надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат, так як відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс-2010) поставка товарів на умовах EXW "франко/завод..." означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві, тобто не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, однак в довідці від 18.09.2020 № 18/09 такі витрати не відображено.

Крім того, довідка про транспортні витрати видана ТОВ «Текстранс», а надана CMR в графі «перевізник» містить відомості щодо іншого перевізника - ОСОБА_1 , хоча відповідно до п.3.2.1. договору на перевезення від 02.01.2019 № 90/19 перевізник зобов`язаний доставити вантаж автомобілем, який знаходиться в нього на балансі.

Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.»

На підставі викладеного уповноваженими митного органу суб`єкту повідомлено про необхідність надання наступних додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності): - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

22 вересня 2020 року, представником за довіреністю декларанта надіслано лист № 2209/20-01 в якому зазначено, що більше документів надаватися не буде та прохання прийняти рішення на підставі поданих документів, без урахування терміну відповідно до статті 53 Митного кодексу України.

На підставі викладеного посадовою особою митниці прийнято рішення від 22 вересня 2020 року № UA100300/2020/000139/2 за ЕМД від 22 вересня 2020 року № UA100300/2020/419115. При цьому, уповноваженими особами митного органу зазначено, митна вартість визначена із застосуванням резервного методу.

Випуск товарів у вільний обіг на митну територію України здійснено за ЕМД від 22 вересня 2020 року № UA100300/2020/419203 шляхом надання декларантом вищезазначених гарантій із заповненням відповідних граф МД.

Надалі, рішенням від 22 вересня 2020 року № UA100300/2020/000139/2 митну вартість товару № 1 було скориговано, а саме митна вартість імпортованого товару ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. При цьому, уповноваженим органом митного органу зазначено, що джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар № 1: МД від 03 серпня 2020 року № UA500020/2020/221851 - 4.23 дол. США/кг.

Щодо рішення про коригування митної вартості від 08 жовтня 2020 року № UA100300/2020/000149/2, судом встановлено наступне.

08 жовтня 2020 року до відділу митного оформлення ТОВ «СОЛТЕКС V» надано електронну митну декларацію, яка зареєстрована за № UA100300/2020/420622.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема: витрати понесені на транспортування (декларантом до митного оформлення не надано транспортні (перевізні) документи, передбачені умовами поставки, так як витрати на транспортування не включені у вартість товару), а надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат. Разом з тим, повідомляємо, при заявленні декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс «FCA - ISTANBUL», як це зазначено у МД, відповідно до частини 2 статті 53 МК України, для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться: - акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - заявка на здійснення послуг по доставці товарів; - рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Також, уповноваженими особами митного органу зазначено, що у гр. 44 МД наявний та приєднаний до бази даних митниці Додаток від 14 серпня 2018 року № 1, який містить інформацію на товар з іншими характеристиками (в тому числі тканина 4-5 сорту), з іншою ціною, з іншими умовами поставки, оплати шляхом 100 % передоплати, іншим інвойсом тощо. Надано Додаток № 41 від 30 вересня 2020 року, яким змінено первісні умови договору щодо оплати (100 % оплата вартості товару до 31 грудня 2020 року включно), проте інвойс містить відомості щодо здійснення попередньої оплати, однак до митного оформлення не надано банківський документ про оплату за товар.

За твердженнями митного органу зазначене, не дає можливості упевнитися в істинності або точності відомостей в документах, поданих до митного оформлення.

Керуючись вищевикладеним уповноважені особи митного органу прийшли до висновку, що подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо.

Уповноваженими особами митного органу зазначено, що джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар № 1 - митна декларація від 31 серпня 2020 року № UA500490/2020/501558 (вартість товару згідно джерела інформації - 4,23 дол.США/кг), товар № 2 - митна декларація від 18 вересня 2020 року № UA807200/2020/14374 (вартість товару згідно джерела інформації - 4,23 дол.США/кг).

Щодо рішення про коригування митної вартості від 18 серпня 2020 року № UA100300/2020/000108/2, судом встановлено наступне.

17 серпня 2020 року до відділу митного оформлення декларантом ТОВ «СОЛТЕКС V» подано електронну митну декларацію, яку опрацьовано та присвоєно реєстраційний номер UA100300/2020/416180.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією від 17 серпня 2020 року № UA100300/2020/416180 документів уповноваженими особами митного органу встановлено, що документи надані не в повному обсязі, містять розбіжності та не підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та документи не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: витрати понесені на транспортування (декларантом до митного оформлення не надано транспортні (перевізні) документи, передбачені умовами поставки, так як витрати на транспортування не включені у вартість товару), а надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат. Крім того, довідка про транспортні витрати видана ТОВ «Текстранс», а надана CMR в графі «перевізник» містить відомості щодо іншого перевізника. Разом з тим, повідомляємо, при заявленні декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс «EXW - Стамбул», як це зазначено у МД, відповідно до частини 2 статті 53 МК України, для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться: - акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - заявка на здійснення послуг по доставці товарів; - рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Також уповноваженими особами митного органу встановлено, що у гр. 44 МД наявний та приєднаний до бази даних митниці Додаток № 1 від 14 серпня 2018 року, який містить інформацію на товар з іншими характеристиками, з іншою ціною, з іншими умовами поставки, іншим інвойсом тощо. Також, надано Додаток № 34, яким змінено первісні умови договору щодо оплати (100 % оплата вартості товару до 30 листопада 2020 року включно), проте інвойс не містить умов, порядку та терміну оплати. Тому, за твердженнями уповноважених осіб митного органу з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

За твердженнями уповноважених осіб митного органу, надані до митного оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, а тому, з поданих документів було неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

У зв`язку з викладеними вище обставинами уповноваженими особами митного органу повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні, для підтвердження заявленої митної вартості.

Листом від 18 серпня 2020 року № 1808/20-01 декларант вимагає завершити митне оформлення.

Тому після проведення усної консультації винесено рішення про коригування митної вартості.

Судом з матеріалів справи встановлено, що за результатами проведеної консультації встановлено, що вищевикладені розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей, що містяться в наданих документах, не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом. Другорядні методи визначення митної вартості 2а та 26 - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 Митного кодексу України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору.

При цьому, за твердженнями уповноважених осіб митного органу декларантом такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів.

Представники митного органу зазначили, що декларантом додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано.

При цьому, уповноваженими особами митного органу зазначено, що джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно джерела інформації: товар № 1 - 4,23 USD/кг (МД від 23 липня 2020 року № UA401160/2020/20327, товар № 2 - 4,23 USD/кг (МД від 18 липня 2020 року № UA500080/2020/13247, товар № 3 - 4,23 USD/кг (МД від 20 липня 2020 року № UA500080/2020/13373), товар № 4 - 4,23 USD/кг (МД від 13 липня 2020 року № UA500030/2020/207254, товар № 5 - 4,23 USD/кг (МД від 04 серпня 2020 року № UA401160/2020/021871).

Уповноваженими особами митного органу зазначено, що митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Щодо рішення про коригування митної вартості від 28 серпня 2020 року № UA100300/2020/000114/2, судом встановлено наступне.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за митною декларацією від 28 серпня 2020 року № UA100300/2020/417144 (далі - МД) розглянуто подані до митного оформлення разом з МД документи, а саме - пакувальний лист від 22 серпня 2020 року б/н, інвойс від 22 серпня 2020 року SKF029, CMR від 22 серпня 2020 року № 001981, сертифікат про походження товару від 22 серпня 2020 року № D0163701, зовнішньоекономічний договір від 01 серпня 2018 року № 003СТ/2018, декларація країни експортера 20341300ЕХ522691 та встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Керуючись викладеним вище, уповноваженими особами податкового органу повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до вимог ч. 2 та ч. З ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), ст. 57 МК України, отже декларанту надано право та можливість усунути розбіжності, спростувати сумніви щодо заявленого рівня митної вартості та довести й підтвердити заявлену ним митну вартість товарів за основним методом визначення. В повідомленні про витребування додаткових документів зазначено підстави такого витребування:

Уповноваженими особами митного органу за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 28 серпня 2020 року № UA100300/2020/417144 встановлено: «що документи надані не в повному обсязі, містять розбіжності та не підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та документи не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, зокрема витрати понесені на транспортування (декларантом до митного оформлення не надано транспортні (перевізні) документи, передбачені умовами поставки, так як витрати на транспортування не включені у вартість товару), а надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат. Крім того, довідка про транспортні витрати видана ТОВ «Текстранс», а надана CMR в графі «перевізник» містить відомості щодо іншого перевізника. Разом з тим, повідомляємо, при заявленні декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс «EXW - Стамбул», як це зазначено у МД, відповідно до частини 2 статті 53 МК України, для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться: - акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - заявка на здійснення послуг по доставці товарів; - рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Також, у гр. 44 МД наявний та приєднаний до бази даних митниці Додаток № 1 від 14 серпня 2018 року, який містить інформацію на товар з іншими характеристиками, з іншою ціною, з іншими умовами поставки, іншим інвойсом тощо. Також, надано Додаток № 33, яким змінено первісні умови договору щодо оплати (100 % оплата вартості товару до 31 жовтня 2019 року включно), проте інвойс не містить умов, порядку та терміну оплати. Тому відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.»

Керуючись викладеним уповноваженими особами митного органу було повідомлено декларанта було про необхідність надання наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів: - копія митної декларації країни відправлення; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (з обов`язковим відображенням/ документальним підтвердженням якісних характеристик товару, які впливають на ціну).

На виконання вимог уповноважених осіб митного органу, декларантом у відповідь на електронне повідомлення, декларантом було надіслано лист від 28 серпня 2020 року № 28087-20-01 про завершення митного оформлення в рамках строку передбаченого статтею 53 Митного кодексу України.

Уповноважені особи митного органу виходячи з того, що надіслані декларантом документи не спростували виявлені розбіжності було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 28 серпня 2020 року № UA100300/2020/00011472 за митною декларацією 28 серпня 2020 року № UA100300/2020/417144.

При цьому, уповноваженими особами митного органу зазначено, що митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

За твердженнями уповноважених осіб митного органу, джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно джерела інформації: товар № 1 - 4,23 USD/кг (МД від 18 липня 2020 року № UA500080/2020/13247.

Вважаючи дії та рішення прийняті суб`єктом владних повноважень протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлено порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України вбачається, що Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з частинами 1-3 статті 38 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4 пункту 1 частини 6 статті 321 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 Митного кодексу України.

Згідно пункту 23 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно зі статтями 246, 248 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Стаття 49 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною другою якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Пунктом 2 частини 1 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга).

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга).

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга).

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач надав відповідачу для підтвердження заявленої митної вартості товару при здійсненні його митного оформлення: копії договорів; відповідних додатків до говорів; інвойси; договори на перевезення вантажів автомобільним транспортом; довідки про транспортні витрати; міжнародні товарно-транспортні накладні; експортні митні декларації.

Відтак, з аналізу наявних в матеріалах справи документів та доказів судом встановлено, що позивачем до митного оформлення було надано усі відповідні та належні документи, які підтверджували відповідну митну вартість ввезених товарів.

При цьому, в свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не було надано до суду жодного доказу, який би спростував зміст договору № 003СТ/2018 від 01 серпня 2018 року укладеного між Ihya Tekstil Ta§imacilik Gida San.Tic.Ltd.Sti, відповідно до якого Продавець продає Позивачу тканини й текстильні товари виробництва Турецької Республіки, а також інших країн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем до митного органу було надано достатню кількість відповідних доказів та документів достатніх для належного визначення митної вартості ввезених товарів.

Стосовно документів, визначених пунктами 4-6, 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України (банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні документи про його оплату, транспортні документи) необхідність подання яких вимагав відповідач та відносно яких мав відповідні зауваження суд вважає їх витребування та зауваження до них безпідставним та необґрунтованим з наступних підстав.

У процедурі контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються.

Обставини здійснення платежу в свою чергу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації.

У зв`язку із цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суд вважає, що умови і обставини оплати оцінюваного товару у взаємозв`язку з тими доказами, що подавались позивачем до митного контролю, не давали обґрунтованих підстав відповідачу вважати, що позивачем заявлені неповні чи недостовірні відомості про фактурну вартість оцінюваного товару.

Виходячи з викладеного, на думку суду, надані позивачем документи спростовують доводи відповідача про не підтвердження позивачем вартості перевезення.

Пунктом 6 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Отже, суд приходить до висновку, що приписи Митного кодексу України не містять перелік документів, які зобов`язаний подати декларант для підтвердження числових значень витрат на транспортування з чого слідує, що такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами, які містять відомості, що дозволяють визначити розмір транспортних витрат та ідентифікувати їх з конкретним вантажем.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до наданих позивачем документів вбачається, що транспортні витрати в даному випадку, були включені до ціни товару, що підтверджується умовами поставки CFR та калькуляцією наданої позивачем.

Оцінюючи такі доводи позивача в цій частині суд звертає увагу на те, що розмір транспортних витрат, понесених позивачем під час перевезення оцінюваного товару підтверджується документально, в повному обсязі та належним чином.

Вказані вище твердження також підтверджуються позицією Верховного Суду викладеної в постанові від 05 листопада 2019 року у справі № 820/2147/16, в якій Верховний Суд прийшов до висновку, що «декларант не має обов`язку надавати документи стосовно вартості транспортування, у випадку якщо ці витрати включені до вартості товару».

Крім того, суд зазначає, що неподання декларантом документів, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, у тому числі тих, про які стверджує відповідач, само собою не тягне для нього негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише у тому випадку, коли у органу доходів і зборів будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Також суд звертає увагу на те, що у оскаржуваному рішенні, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б свідчили, що подані позивачем документи щодо вартості перевезення містять розбіжності або містять недостовірні відомості про вартість транспортних послуг не надав.

При цьому, суд звертає увагу, що Митний кодекс України не містить чіткого переліку документів, які зобов`язаний надати позивач для підтвердження числових значень витрат на транспортування, з чого слідує, що такі витрати можуть підтверджуватися такими доказами, які містять відомості, що дозволяють визначити розмір транспортних витрат та ідентифікувати їх з конкретним вантажем.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року в адміністративній справі № 810/2839/17 та від 22 серпня 2019 року в адміністративній справі №810/2784/18, у яких Верховним Судом зазначено про помилковість доводів митного органу про необхідність підтвердження транспортних витрат виключно фінансовими та/або бухгалтерськими документами. При цьому, Верховний Суд дійшов висновку про те, що довідка про транспортні витрати в даних правовідносинах є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

З урахуванням викладеного суд робить висновок, що відповідач не мав обґрунтованих підстав вважати не підтвердженим значення складових митної вартості товару.

Зі змісту оскаржуваного рішення, судом встановлено, що відповідачем не було надано належної оцінки поданим позивачем документам та не встановлено конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товарів за ціною договору.

Водночас документи, на переконання суду, подані позивачем разом із митною декларацією до митного оформлення підтверджують, що визначена позивачем у ній митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

На підставі наведених доводів, суд робить висновок про те, що висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі відомостей про ціну товару, що імпортувався за митними деклараціями, що оформлялися на виконання того з самого контракту є протиправними.

Відтак, за висновком суду, сумніви відповідача щодо неможливості встановлення митної вартості товару, на підставі поданих позивачем документів, ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

- обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

- вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

- обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 54 Митного кодексу України).

Суд звертає увагу на те, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 809/1884/16.

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Неможливість відповідача з поданих позивачем документів підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товару не є достатньою підставою для застосування ним іншого методу визначення митної вартості товару.

Згідно з частиною 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 Митного кодексу України.

За правилами частини 3, 8 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59, 60 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 57 Митного кодексу України під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень суд дійшов висновку, що, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 Митного кодексу України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 Митного кодексу України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Як встановлено судом, митну вартість придбаного позивачем товару, що була зазначена декларантом у митній декларації, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

Згідно із оскаржуваними рішеннями уповноваженого органу митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом.

Однак, безпідставно не застосувавши основний метод визначення митної вартості товару та застосувавши резервний метод, відповідач не надав суду доказів проведення необхідної консультації з декларантом позивача у належний спосіб.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20 лютого 2018 року у справі № 809/1884/16, відповідно до якої доводи відповідача про те, що подані декларантом позивача документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, є необґрунтованими, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Наведене не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Що стосується позиції митного органу про те, що оскаржуване рішення 7 було винесене, так як у наданій до митного оформлення разом із митною декларацією довідці про транспортні витрати № 07/09 від 07 вересня 2020 року, виданій перевізником, вказано інший населений пункт (м. Газіантеп), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В свою чергу з аналізу матеріалів справи, судом було встановлено, що позивачем у відповідь на Запит № 7 разом з Листом № 12 з метою усунення виявленої розбіжності було надано митному органу лист перевізника № 14/09-1 від 14 вересня 2020 року, з якого вбачається, що перевізником було визнано недійсною довідку про транспортні витрати № 07/09 від 07 вересня 2020 року, та надано довідку про транспортні витрати № 7, у якій було зазначено правильний населений пункт відправлення спірного товару 7 (м. Стамбул), який узгоджується з відповідними товаросупровідними документами на поставку товару 7.

В той же час, як було зазначено судом вище, позивачем, разом із листами №№ 1, 3, 5, 7, 9, 11, 13, 15 та 17 було надано митному органу копії відповідних транспортних (перевізних) документів, які в свою чергу на переконання суду підтверджують витрати позивача на доставку спірних товарів із території Турецької Республіки до митної території України в розмірі 63 000,00 грн, за кожне перевезення, а саме: договору на перевезення; Рахунків-фактур; Актів.

Суд зауважує, що надані вищезазначені транспортні (перевізні) документи містять об`єктивні дані для визначення такої складової митної вартості спірних товарів як транспортування товарів до митної території України, а неврахування відповідачем наданих документів та інформації про розмір додаткових витрат на транспортування спірних товарів у розмірі 63 000,00 грн, за кожне перевезення, на переконання суду, є неправомірним, свідчить про протиправний характер рішень та про відсутність факту реального дослідження митним органом наданих позивачем документів.

Щодо посилань митного органу про те, що у CMR зазначено інші компанії, аніж перевізник, та перевезення спірних товарів здійснювалось не автомобілями, що знаходились на балансі перевізника, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

З матеріалів справи судом було встановлено, що між позивачем та перевізником було укладено договір на перевезення, згідно з яким останній зобов`язаний організовувати перевезення вантажу автомобільним транспортом.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до умов даного договору вбачається, що для виконання своїх господарських зобов`язань перевізник має право, в тому числі, залучати третіх осіб.

У зв`язку з вищевикладеним, що відповідні товарно-транспортні супровідні документи були оформлені субпідрядниками перевізника у зв`язку з залученням компаній Erkal Uluslararasi Nakliyat Turizm ve Ticaret Ltd Sti., Turkay Erdogan Uluslararasi Nakliyat Gida Akaryakit Tekstil Ithalat-Ihracat Tic. Ltd. Sti., Pilot Express Uluslararasi Tajimacilik Ith.Ihr.Ltd.Sti. та фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 зі сторони перевізника для перевезення Товарів.

При цьому, суд зауважує, що таке залучення субпідрядників не вплинуло та не могло вплинути на розмір витрат позивача на транспортування товарів до митної території України.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 4 статті 306 Господарського кодексу України допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Частиною 1 статті 929 Господарського кодексу України визначено, зокрема, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

У той же час, відповідно до частини 1 та 2 статті 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Відтак, на переконання суду, залучення перевізником компаній Erkal Uluslararasi Nakliyat Turizm ve Ticaret Ltd Sti., Turkay Erdogan Uluslararasi Nakliyat Gida Akaryakit Tekstil Ithalat-Ihracat Tic. Ltd. Sti., Pilot Express Uluslararasi Tajimacilik Ith.Ihr.Ltd.Sti. та aізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з транспортними засобами, які мають іноземну реєстрацію, для виконання своїх зобов`язань перед позивачем за Договором на перевезення узгоджується з нормами чинного законодавства України, які регулюють надання транспортно-експедиторських послуг, та зазначене вище твердження відповідача не може, на переконання суду, слугувати підставою для коригування митної вартості товарів та прийняття оскаржуваних рішень.

Отже, враховуючи викладене, зазначені вище твердження є помилковими та свідчать про протиправний характер оскаржуваних рішень та в черговий раз спростовуються документами, наданими позивачем для підтвердження заявленого ним рівня митної вартості спірних товарів та доданими до цієї позовної заяви.

Щодо позовної вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Київської митниці Держмитслужби, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультацій між товариством з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» та Київською митницею Держмитслужби відповідно до частин 5, 6 статті 55 та частини 4 статті 57 Митного кодексу України перед винесенням рішень Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100300/2020/000108/2 від 18 серпня 2020 року, № UA100300/2020/000114/2 від 28 серпня 2020 року, № UA100300/2020/000130/2 від 14 вересня 2020 року, № UA100300/2020/000139/2 від 22 вересня 2020 року та № UA100300/2020/000149/2 від 08 жовтня 2020 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З аналізу матеріалів справи судом було встановлено, що позивач у пунктах 3 прохальної частини листів № 2, 6, 12, 14, 16 звертався до відповідача з проханням у випадку неможливості, на думку відповідача, визнання митної вартості товарів 2, 4, 7, 8, 9 за першим методом провести в письмовому вигляді консультації між позивачем та підповідачем перед винесенням рішень про коригування митної вартості товарів із метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів 2, 4, 7, 8, 9 та надання позивачем наявної в нього інформації для застосування другорядних методів.

Суд зауважує, що відповідно до частини 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому, згідно з частинами 5 та 6 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Водночас, з аналізу матеріалів справи судом було встановлено, що відповідач отримавши вказані вище листи позивача, незважаючи на зазначені в них вимоги про проведення письмових консультацій з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів 2, 4, 7, 8, 9, такої консультації перед винесенням відповідних рішень проведено уповноваженим органом не було.

При цьому, суд зауважує, що у матеріалах адміністративної справи містяться відповідні повідомлення уповноваженого органу, у яких не містить жодної інформації про вибір методу визначення митної вартості товару зі сторони Київської митниці Держмитслужби, тобто на переконання суду носить формальний характер та не може вважатися письмовою консультацією в розумінні вищезазначених норм Митного кодексу України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в даній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки як встановлено судом вище уповноваженими особами митного органу була допущена протиправна бездіяльність, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між товариством з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» та Київською митницею Держмитслужби відповідно до частин 5, 6 статті 55 та частини 4 статті 57 Митного кодексу України перед винесенням рішень про коригування митної вартості товарів.

При цьому, в даному випадку суд вважає за необхідне звернути увагу на позицію викладену ЄСПЛ, в якій останній зазначав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з частини 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування не виконано та не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 31 780,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 31 780,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» до Київської митниці Державної митної служби про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100300/2020/000096/2 від 29 липня 2020 року, № UА100300/2020/000108/2 від 18 серпня 2020 року, № UА100300/2020/000109/2 від 18 серпня 2020 року, № UA100300/2020/000114/2 від 28 серпня 2020 року, № UA100300/2020/000118/2 від 03 вересня 2020 року, № UА100300/2020/000124/2 від 07 вересня 2020 року, № UA100300/2020/000130/2 від 14 вересня 2020 року, № UА100300/2020/000139/2 від 22 вересня 2020 року та № UА100300/2020/000149/2 від 08 жовтня 2020 року.

3. Визнати протиправною бездіяльність Київської митниці Держмитслужби, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультацій між товариством з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» та Київською митницею Держмитслужби відповідно до частин 5, 6 статті 55 та частини 4 статті 57 Митного кодексу України перед винесенням рішень Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100300/2020/000108/2 від 18 серпня 2020 року, № UA100300/2020/000114/2 від 28 серпня 2020 року, № UA100300/2020/000130/2 від 14 вересня 2020 року, № UA100300/2020/000139/2 від 22 вересня 2020 року та № UA100300/2020/000149/2 від 08 жовтня 2020 року.

4. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» (03151, місто Київ, вулиця Молодогвардійська, будинок 22, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 31 780,00 грн (тридцять одна тисяча сімсот вісімдесят гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби (03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8А, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова