Справа № 640/18865/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 квітня 2021 року м. Київ № 640/18865/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про відвід судді Мамедової Ю.Т від розгляду клопотання, поданого в порядку ст. 383 КАС України в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Окружного адміністративного суду міста Києва Мамедової Ю.Т. (попереднє прізвище - Шрамко Ю.Т ) знаходиться справа №640/18865/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії у повному обсязі на підставі довідки, виданої Міністерством внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року №22/6/4737, з 01 січня 2018 року; зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у повному обсязі без зменшення суми підвищення за 2018 та 2019 роки з урахуванням довідки, виданої Міністерством внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року №22/6/4737, з урахуванням вже виплаченого. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2020 року скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 на підставі довідки Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 22/6-4737; обов`язано ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 на підставі довідки Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 №22/6-4737, з врахуванням виплачених сум.

22 березня 2021 року позивачу в адміністративній справі №640/18865/18 було видано виконавчий лист.

Разом з тим, позивачем до суду подано письмову заяву про визнання протиправними рішень, дій і бездіяльності, вчинених ГУ ПФУ в м. Києві на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020.

Одночасно із вказаною вище заявою позивачем подано заяву про відвід судді Мамедової Ю.Т. від розгляду заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України, оскільки, на думку позивача, викладені у заяві про відвід обставини викликають сумніви у її неупередженості та об`єктивності при розгляді даної заяви.

В обґрунтування заяви про відвід позивач вказує, що суддею Мамедовою Ю.Т. розгляд адміністративного позову, прийняття за ним рішення, видача виконавчого листа здійснювалась з недотриманням вимог ч.1 ст.2, ст.ст.6,119,242,258, ч.4 ст. 373 КАС України і ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мамедової Ю.Т від розгляду заяви в порядку ст. 383 КАС України в адміністративній справі №640/18865/18 визнано необґрунтованою та відповідно до статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передано заяву про відвід для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, приписами частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 26.04.2021 вирішення питання про відвід судді Мамедової Ю.Т. здійснюється суддею Вєкуа Н.Г., яка не входить до складу суду, що розглядає справу №640/18865/18, і визначена у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 8 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мамедової Ю.Т. у справі №640/18865/18 у письмовому провадженні.

Вирішуючи по суті вказану заяву суд виходить з наступного.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

При цьому, суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" і "незалежним" (стаття 6 частина 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ, у т.ч. подібних.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Газета Україна-центр" проти України" від 15 липня 2010 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, "правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться". На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість.

Також, щодо об`єктивної неупередженості зазначено у справі "Фей проти Австрії". Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з тексту заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мамедової Ю.Т. в адміністративній справі №640/18865/18, остання мотивована тим, що розгляд адміністративного позову, прийняття рішення по справі, видача виконавчого листа відбувалось з порушенням суддею вимог ст.ст. ч.1 ст.2, ст.ст.6,119,242,258, ч.4 ст. 373 КАС України і ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що на переконання позивача, свідчать про упередженість та необ`єктивність судді при розгляді заяви позивача в порядку ст. 383 КАС України.

Таким чином, заява позивача про відвід судді Мамедової Ю.Т. фактично мотивована незгодою позивача з процесуальними рішеннями судді.

Суд наголошує, що частина 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд також наголошує, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів.

На думку суду, наведені позивачем обставини не можуть бути підставою для відводу судді Мамедової Ю.Т. від розгляду заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України в адміністративній справі №640/18865/18, оскільки твердження про ймовірну упередженість судді під час розгляду заяви базуються суто на припущеннях позивача, не підтверджених жодними доказами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем в заяві про відвід не наведено обставин, передбачених статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України, які викликають сумнів у прямій чи опосередкованій заінтересованості у розгляді заяви, неупередженості або об`єктивності судді Мамедової Ю.Т., або свідчать про існування інших визначених статтею 37 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для відводу судді.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мамедової Ю.Т. від розгляду адміністративної справи №640/18865/18.

Враховуючи викладене та керуючись положеннями статей 36, 37, 39, 40, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мамедової Ю.Т. від розгляду заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України, в адміністративній справі №640/18865/18 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Вєкуа