Справа № 160/10434/20
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняМаксімова А.С.
позивача Пуголовко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,-
01 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій, з урахуванням уточнень від 24.03.2021 року, просить:
У зв`язку з цим позивач стверджує, що вона втратила 6 (шість) місяців трудового стажу, нарахування на пенсійні виплати відсутні. Недоїмка по зазначеному підприємству виникла у 2016 році, на цей час вона там ще не працювала.
Позивач зазначає, що вказаними діями порушені її права, що і стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
24 листопада 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.
Згідно з ч.1 ст. 11 Закону №2464, страхові кошти, акумульовані на централізованих рахунках органів доходів і зборів, автоматично перераховуються не пізніше наступного операційного дня після їх зарахування на централізовані рахунки Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на рахунки Накопичувального пенсійного фонду (далі - Накопичувальний фонд), а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до визначених законом пропорцій.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 ч. 2 ст. 11 Закону №2464, із страховими коштами, акумульованими на рахунках органів доходів і зборів, здійснюються такі операції:
1) перерахування на рахунки Пенсійного фонду фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до встановлених законом пропорцій розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
2) повернення платникам єдиного внеску надміру або помилково сплачених сум;
3) повернення безпідставно стягнених сум єдиного внеску (абзац другий частини третьої статті 26 цього Закону).
Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч.2 ст. 20 Закону №2464, персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
Крім того, представник відповідача наголосив, що згідно п.1 р.2 Порядку №60, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються територіальним органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку (далі - податкова декларація)), поданої до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Тобто, формування та направлення висновків про надміру сплачених сум грошових зобов`язань є дискреційними повноваженнями органів державної податкової служби.
Також у відзиві представник відповідача зазначив, що у позовній заяві позивач не зазначив конкретно, які саме дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області (податкової служби Чечелівського району) є неправомірними та призвели до порушень прав позивача.
02 грудня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання додала, що у відзиві відповідач не спростував її твердження та аргументи стосовно суті позовної вимоги.
Останнє судове засідання у справі відбулося 25 березня 2021 року.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, адміністративний позов просила задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
У зв`язку з цим позивачу Пенсійним фондом не зараховано до трудового стажу шість місяців, які вона працювала у відділі освіти Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, а саме з липня по грудень 2017 року
При цьому недоїмка по зазначеному підприємству виникла у 2016 році, на цей час позивач там ще не працювала.
Вважаючи, що вказаними діями Головне управління ДПС у Дніпропетровській області порушило її права, позивач звернулась до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відносини у сфері державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) регулюються виключно Законом України від 08.07.2010 року № 2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464), яким визначено перелік платників єдиного внеску, принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску тощо.
Відповідно до статті 2 Закону №2464 визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 1 Розділу І Закону №2464 єдиний внесок - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно - правовими договорами (крім цивільно - правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. При цьому ці платники повинні сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.
Водночас, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Згідно з ч.1 ст. 11 Закону №2464, страхові кошти, акумульовані на централізованих рахунках органів доходів і зборів, автоматично перераховуються не пізніше наступного операційного дня після їх зарахування на централізовані рахунки Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на рахунки накопичувального пенсійного фонду (далі - накопичувальний фонд), а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до визначених законом пропорцій.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 ч. 2 ст. 11 Закону №2464, із страховими коштами, акумульованими на рахунках органів доходів і зборів, здійснюються такі операції:
1) перерахування на рахунки Пенсійного фонду фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до встановлених законом пропорцій розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
2) повернення платникам єдиного внеску надміру або помилково сплачених сум;
3) повернення безпідставно стягнених сум єдиного внеску (абзац другий частини третьої статті 26 цього Закону).
Станом на 21.06.2016 за даними інформаційної системи податкового органу згідно інтегрованої картки платника по коду бюджетної класифікації 71010000 «Єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми: заробітної плати, винагороди за договором ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами» (дал. - ІКП 71010000) по відділу освіти Чечелівської районної у місті Дніпрі ради обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 623 835,19 грн., яка виникла за рахунок несвоєчасної сплати єдиного внеску за травень 2016 року та яку було сплачено 23.06.2016 року.
Частиною шостою статті 25 Закону №2464 визначено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Згідно ІКП 71010000 заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 83 796,12 грн. складається з наступних нарахувань:
згідно наданих «Звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нараховано єдиного внеску:
за червень 2017 року у сумі 5535,99 грн. по строку 20.07.2017 року;
за липень 2017 року у сумі 4359,87 грн. по строку 21.08.2017 року;
за серпень 2017 року у сумі 3746,80 грн. по строку 20.09.2017 року;
за вересень 2017 року у сумі 4387,77 грн. по строку 20.10.2017 року;
за листопад 2017 року у сумі 4533,05 грн. по строку 20.12.2017 року;
за грудень 2017 року у сумі 9776,50 грн. по строку 22.01.2018 року;
Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону №2464 визначено, що застрахована особа це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.
Згідно статті 1 Розділу 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону №1058.
Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з тим, що роботодавцем нарахований єдиний внесок не сплачено - зарахування страхового стажу застрахованим особам не є можливим, до повного погашення заборгованості зі сплати єдиного внеску даним платником.
Також, суд хотів би зазначити, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань на поточний рахунок платника податків регламентується статтею 43 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України. її територіальних органів. Державної казначейської служби, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково/та або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого Наказом МФУ №60 від 11.02.2019 (далі - Порядок №60).
Згідно п.1 р.2 Порядку №60, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються територіальним органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку (далі - податкова декларація)), поданої до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Тобто, формування та направлення висновків про надміру сплачених сум грошових зобов`язань є дискреційними повноваженнями органів державної податкової служби.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищевказане, суд не вбачає порушень законодавства в діях відповідача при перерахуванні коштів, які надходили зі сплати єдиного соціального внеску позивачем у липні-грудні 2017 року, на недоїмку підприємства - відділу освіти Чечелівської районної у місті Дніпрі ради зі сплати єдиного внеску.
Суд також вважає, що в даному випадку позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права на пенсійне забезпечення.
На думку суду, належним способом захисту права позивача має бути саме звернення позивача до Пенсійного фонду із метою зарахування спірного періоду липень-грудень 2017 року до трудового стажу позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на правомірність дій та рішень відповідача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05 квітня 2021 року.

Суддя В.М. Олійник