Справа № 380/5377/20
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5377/20 пров. № А/857/4827/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду (головуючого судді Коморного О.І. ухвалену у відкритому судовому засіданні о 16 год. 40 хв. в м. Львів повний текст ухвали складено 08.02.2021) у справі № 380/5377/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України треті особи ОСОБА_2 , Державна сервісна служба містобудування України, Державна інспекція містобудування України, Державне агентство з технічного регулювання у містобудуванні України, Виконавчий комітет Стрийської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 10.07.2020 звернулася в суд з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 18.09.2017 про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 21.10.2013 №С-1543 (замовник - ОСОБА_1 ) на АДРЕСА_1 «Реконструкція магазину з надбудовою мансардного поверху».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року залишено позовну заяву без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що вона постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду для продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач та треті особи не подали, а відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 та його представник Колібанич О.Я. проти апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Представник Виконавчого комітету Стрийської міської ради Кобко Т.В. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду для продовження розгляду.

Позивач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 18.09.2017 скасовано дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 21.10.2013 №С-1543 (замовник - ОСОБА_1 ) на АДРЕСА_1 «Реконструкція магазину з надбудовою мансардного поверху».

ФОП ОСОБА_1 10.07.2020 звернулася до суду із вимогами щодо визнання незаконним та скасування рішення Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 18.09.2017 про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 21.10.2013 №С-1543 (замовник - ОСОБА_1 ) на АДРЕСА_1 «Реконструкція магазину з надбудовою мансардного поверху».

Суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без розгляду дійшов висновку, що позивач пропустила строк для звернення до суду.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст.64 Конституції України, не може бути обмежене (п.п.1, 2 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25.12.1997р., абз.7 п.3 мотивувальної частини Рішення № 11-рп/2012 від 25.04.2012).

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Згідно із частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строку звернення визначені у статті 123 КАС України, зокрема, частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку та коли особа дізналася (повинна була дізнатися) про порушення свого права.

Щодо визначення, власне, поважності причин пропуску строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних позивачем причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду у зв`язку з тим, що 16.12.2019 Стрийською міською радою супровідним листом надано копію рішення про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 18.09.2017 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, тобто 16.12.2019 ФОП ОСОБА_3 отримала оскаржуване рішення, з якого дізналася про те, що їй скасовано містобудівні умови та обмеження.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником цивільної справи №456/2399/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, Стрийська міська рада, ОСОБА_4 , Державна архітектурне будівельна інспекція у Львівській області «Про зобов`язання відповідачку ОСОБА_1 демонтувати за власні кошти самовільно збудоване приміщення адресою АДРЕСА_1 ».

Також представником відповідачки Федисів С.І. у Стрийському міськрайонному суді Львівської області є Зошій Ю.Й., який одночасно є представник ОСОБА_1 у Львівському окружному адміністративному суді.

Згідно протоколу судового засідання від 27.12.2017 у справі № 456/2399/17 участь у судовому засіданні брав представник Зошій Ю.Й., що згідно довіреності від 23.10.2017 є представником ОСОБА_1 та під час розгляду цивільної справи у Стрийському міськрайонному суді Львівської області, встановлено, що представником ОСОБА_2 долучено лист ДАБІ від 08.10.2017 № 1013-6/5719-17, одночасно копію вказаного листа надано усім учасникам справи, в тому числі і представнику позивача ОСОБА_1 - Зошій Ю.Й.

27.12.2017 ОСОБА_5 висловив у Стрийському міськрайонному суді Львівської області позицію, що не заперечує щодо долучення вказаного листа, але при умові, якщо вказаний лист буде належним чином завірений «Згідно з оригіналом», що підтверджується і долученим до матеріалів справи диском звукозапису матеріалів цивільної справи під № 2 за 27.12.2017.

Згідно листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.10.2017 № 1013-6/5719-17 зазначається, що рішенням головного інспектора будівельного нагляду від 18.09.2017 скасовано дій містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , тобто те рішення, яке є предметом судового розгляду у Львівському окружному адміністративному суді (том 1 аркуш справи 151).

Аналізуючи обставини справи в зв`язку з чим залишено позов без розгляду, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що при прийнятті оскаржуваної ухвали не надано належну оцінку обставинам справи, а саме коли позивач дізналася про оскаржуване рішення, адже суд повинен проаналізувати дії відповідача на підставі позовних вимог та доводів щодо строку чи було направлено оскаржуване рішення на поштову адресу позивачки, тобто чи вчинялися дії щодо її повідомлення про оскаржуване рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України, а вручення листа ДАБІ від 08.10.2017 № 1013-6/5719-17 її представнику без встановлення чи він був ознайомлений із змістом оскаржуваного рішення не може бути беззаперечним доказом щодо її повідомлення, а тому оскаржувана ухвала унеможливлює доступ позивача до правосуддя щодо оскарження оспорюваного рішення, яке може бути переглянуте судом щодо його законності і обгрунтованості.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що доводи третьої особи, що позивачка знала або повинна бути дізнатися про оскаржуване рішення є припущеннями. З матеріалів справи не можливо встановити дати щодо отримання рішення про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у пункті 52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

У справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06) від 18.11.2010 в пункті 32 Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (див. рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994р.). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії" від 13.05.1980р.). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом («Дюлоранс проти Франції», п.34553/97, п.33, від 21.03.2000р.; «Донадзе проти Грузії», n 74644/01, пп.32 et 35, від 07.03.2006р.).

Згідно із частиною 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції у апеляційного суду немає, оскільки з врахуванням положень статті 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється судом у випадку повного чи часткового задоволення позову, відмови в позові, тобто при вирішенні справи по суті. За законом ухвалення такого рішення як направлення справи для продовження розгляду, унеможливлює вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 380/5377/20 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 27.04.2021