Справа № 240/2055/21
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
28 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/2055/21
категорія 108060200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради щодо обмеження його прав;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради застосувати 100 % знижку плати за теплопостачання за його адресою місця проживання: АДРЕСА_1 без застосування обмежень згідно ст.5 та 13 Закону України "Про статус ветеранів війни" (42 кв.м. на кожну особу, яка має право на знижку плати та додатково 21 кв. м. на сім`ю).
В обґрунтування позову вказано, що позивач як інвалід 2 групи має право на 100% пільгу на теплопостачання 42 кв.м. на кожну непрацездатну особу та додатково 21 кв. м. на сім`ю. Позивач звертався до відповідача із заявою та отримав відповідь, що йому нараховується 100% знижка плати на площу 52,5 м. кв.: по 21,0 кв. м. на нього та дружину та 10,5 м. кв. на сім`ю. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
31 березня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про відсутність правових підстав для нарахування пільг по газопостачанню, водопостачанню та електричній енергії, оскільки особові рахунки відкриті на іншу особу, яка не має права на пільги, а тому у задоволенні позову просить відмовити.
Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни згідно з посвідченням серія НОМЕР_1 (а.с.6 зв.).
Згідно довідки від 20.10.2020 №121 ОСОБА_1 та його дружина - ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , вказана інформація підтверджується відомостями у паспорті громадянина України.
Як видно з матеріалів справи, позивач звертався до Управління соціального захисту населення Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради зі зверненням щодо норм нарахувння пільг на житлово-комунальні послуги.
Листом від 08.12.2020 №2527/06-02 позивачу повідомлено, що особи з інвалідністю внаслідок війни користуються пільгами відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії ї соціального захисту". Зокрема, відповідно до п.п.4-5 на житлово-комунальні послуги передбачена 100 відсоткова знижка плати за користування житлом (квартири плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метр на сім`ю), а також за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах соціальних нормативів споживання. Для сімей ветеранів війни, жертв нацистських переслідувань, що складаються лише з непрацездатних осіб, у разі користування газопостачанням зазначена норма становить 42 кв. метри опалюваної площі на одну особу, яка має право на знижку плати, та додатково 21 кв. метр на сім`ю.
Вказано, що позивач проживає в 4-кімнатній квартирі загальною площею 87,45 м. кв опалювальна площа - 83,1 м.кв. Пільги на житлово-комунальні послуг надаються йому та його дружині в межах соціальних нормативів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.14 №409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальної обслуговування". Зокрема на теплопостачання позивачу нараховується 100% знижка плати на площу 52,5 м.кв. (по 21,0 м.кв. на нього та дружину та 10,5 м.кв на сім`ю).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку надання пільг за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами), в тому числі особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, регулюються правовими нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (надалі - Закон № 3551-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.
Статтею 1 Закону України Закон №3551-XII передбачено, що цей закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.
За приписами ст.13 цього Закону № 3551-XII особи з інвалідністю внаслідок війни та прирівняні до них особи (стаття 7) мають пільги, в тому числі у вигляді 100-процентної знижки плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством та 100-процентної знижки плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 за №117 запроваджено Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр) та затверджено Положення "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (далі - Положення №117), яким визначено механізм включення осіб до такого Реєстру.
Пунктом 1 даного Положення №117 встановлено, що Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги - це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України, отримують пільги, передбачені для педагогічних, медичних, фармацевтичних працівників, працівників бібліотек, музеїв, спеціалістів із захисту рослин та працівників культури в сільській місцевості і селищах міського типу (далі - пільговики), отримують соціальні стипендії, державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей.
Згідно пункту 5 Положення №117, для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає (крім педагогічних, медичних та фармацевтичних працівників, працівників бібліотек, музеїв, спеціалістів із захисту рослин і працівників культури в сільській місцевості і селищах міського типу) уповноваженому органу копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім`ї на пільги (з пред`явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, пред`являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується. Якщо під час наповнення Реєстру використовується інформація з інших баз даних щодо персоніфікованого обліку громадян, до Реєстру включається інформація про пільговика без його особистої участі (за винятком інформації, що міститься у базі персональних даних - Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків).
Відповідно до пункту 2 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, до Реєстру вноситься така інформація: про пільговиків - прізвище, ім`я, по батькові, число, місяць, рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають про це відмітку в паспорті) (далі - реєстраційний номер облікової картки платника податків), адреса зареєстрованого місця проживання (за рішенням комісій, утворених місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідно до пункту 5 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (ЗП України, 1996 р., №2, ст. 76; Офіційний вісник України, 2018 р., №37, ст. 1311), - адреса фактичного місця проживання), склад сім`ї, характеристика житла, реквізити паспорта громадянина України та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами фактично користується.
Пунктом 3 Положення №117 передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм.Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків. Форма "1-пільга" затверджується Мінсоцполітики; ведуть облік отримувачів соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей шляхом формування на кожну особу персональної облікової картки згідно з формою "1-допомога", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або реквізити паспорта громадянина України, документа, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, а також особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.
Як встановлено судом, позивач разом з дружиною ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 згідно довідки №121 від 20.10.2020 (а.с.9).
Позивач вважаючи наявним право на отримання 100% знижки зі сплати послуг за теплопостачання на всю площу власного житла звертався до відповідача з метою врегулювання вказаного питання.
Позивач обґрунтовуючи право на отримання пільги у 100% розмірі посилається на абз.3 п.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Так, згідно з абз.3 п.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю);
Натомість відповідач у відповіді листом від 08.12.2020 та у відзиві на позовну увагу зосереджує увагу, що абз.3 п.5 ст.13 встановлює пільги особам у разі користування газом для опалення житла.
Як встановлено судом, згідно квитанції-повідомлення за теплопостачання ОСОБА_1 за листопад 2020 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 опалюється шляхом за рахунок централізованого теплопостачання, що спростовує факт користування позивачем газом для опалення власного житла.
З огляду на наведене, з урахуванням того, що норма, на яку посилається позивач, визначає 100-процентну знижку за користування газом для опалювання житла, а доказів використання позивачем газу для опалення до матеріалів справи не надано, суд не вбачає обґрунтованого порушення прав у вказаних правовідносинах.
Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Судом не встановлено законних обґрунтувань на підтвердження позивних вимог, а позивачем в свою чергу не надано належних та допустимих доказів наявності протиправних дій з боку відповідача.
Відтак, якщо право особи не є порушеним, то, відповідно, воно не може бути захищеним судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , інд. код НОМЕР_2 ) відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва