Справа № 640/10596/21
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 квітня 2021 року м. Київ № 640/10596/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (02068, м. Київ, просп. Григоренка, 15, прим.3)

до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13)

Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 4)

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрунзе-69" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 69, літ. В)

про визнання протиправним та скасування наказу №772/5 від 26.02.2021 в частині,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Національні інформаційні системи", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрунзе-69" щодо визнання протиправним та скасування п. 4 наказу №772/5 від 26.02.2021, зобов`язання вчинити дії.

Разом з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії пункту 4 наказу Міністерства юстиції України №772/5 від 26.02.2021, яким позивачу нульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- зобов`язати технічного адміністратора Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - Державного підприємства "Національні інформаційні системи" відновити доступ позивачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування вказаної заяви позивач вказує на очевидні ознаки протиправності оскаржуваного наказу та наявність фактів очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. На переконання позивача, ефективний захист його порушених прав не можливий без застосування заходів забезпечення позову, а для їх відновлення необхідно докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши клопотання про забезпечення позову, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про її необґрунтованість, виходячи з такого.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Згідно з частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік заходів забезпечення позову.

Зокрема, позов може бути забезпечено шляхом:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Так, постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи природу принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, наведені заявником обставини, на думку суду, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним заявником шляхом, оскільки матеріали заяви про забезпечення позову не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Суд зазначає, що вирішення заяви про забезпечення адміністративного позову у спосіб, про який просить заявник, є фактично вирішення спору по суті, що є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

З огляду на відсутність обґрунтованості очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне відмовити Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову до подання позову.

Керуючись ст.ст. 151-156, 183, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання адміністративного позову відмовити.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку статей 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук