Справа № 495/5290/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 495/5290/19
Головуючий в 1 інстанції: Прийомова О.Ю.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

за участю: секретар судового засідання: Уштаніт Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з адміністративним позовом до відділу державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради, в якому просила суд визнати протиправними та скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення №21, №22 від 06.06.2019 року та закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення відносно неї.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовом про оскарження постанов № 21 та № 22 від 06.06.2019 року. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до відділу державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради, про скасування постанови державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції винесеним із порушенням норм процесуального права та матеріального права, на підставі неповно встановлених обставин справи та невірною оцінкою доказів, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що посадові особи органу ДАБК порушили строки проведення позапланової перевірки, а в діях позивача була відсутня вина, оскільки вона діяла у спосіб, встановлений законом. Апелянт вказує на невідповідність правопорушення, що інкримінується суб`єкту містобудування, обставинам справи та вимогам чинного законодавства, оскільки відповідач посилається на норми права, або які не існували на момент вчинення правопорушення, або які вже втратили чинність. За доводами апелянта, спірні постанови було винесено передчасно, до закінчення строку для виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 30.05.2019 року. Апелянт посилається на закінчення строку притягнення її до адміністративної відповідальності, при цьому відповідачем на думку апелянта не враховано, що відповідальність несуть співвласники нерухомого майна солідарно. Крім того, апелянт вважає, що відповідачем було допущено порушення процедури розгляду адміністративної справи, наслідком якої стало винесення оскаржуваних постанов.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕС № 084719, ОСОБА_1 є власником 7/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с.16-18).

21.06.2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 751, у домоволодінні по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 надано дозвіл з влаштування дверного отвору з ванної кімнати літ « 1-5» у двір/ замість вікна/, а 26.06.2007 позивач отримала дозвіл № 529 Інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт з будівництва: у домоволодінні по АДРЕСА_1 , влаштування дверного отвору з ванної кімнати літ « 1-5» у двір /замість вікна. (а.с.61,66-67).

Згодом на підставі рішення виконавчого комітету № 1302 від 22.11.2007, гр. ОСОБА_1 затверджено проектну документацію та надано дозвіл на будівництво сараю розм. 3*4 м/на місці частини сараю літ «В»/ у домоволодінні по АДРЕСА_1 . (а.с. 62-64).

28.11.2007 року гр. ОСОБА_1 Інспекцією ДАБК видано дозвіл № 885 на виконання будівельних робіт. Термін дії дозволу до 28.11.2008 року. (а.с. 65).

17.07.2008 року було внесено відповідні зміни до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-15).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на підставі проведеного позапланового заходу Відділу ДАБК Білгород-Дністровської міської ради був складений акт № 71 від 30.05.2019 року, припис про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 30.05.2019 року, два протоколи про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 від 30.05.2019 року, а також згодом 06.06.2019 року, начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради винесено дві постанови № 21 та № 22 про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1, 9 ст. 96 КУпАП, та накладено на неї стягнення у вигляді штрафів.

Не погоджуючись із правомірністю зазначених постанов серії № 21 та № 22 від 06.06.2019 року, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем жодним чином не доведено порушення процедури розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1,9 ст. 96 КУпАП, жодних доказів безпідставності притягнення особи позивача до адміністративної відповідальності та відсутності її вини у здійсненні будівництва сараю розмірами 3*4 м. з відхиленням від проектної документації та законності експлуатації об`єкта будівництва без прийняття відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю його до експлуатації не надано, з огляду на що позов задоволенню не підлягає.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 та 2 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Положеннями ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних постанов про адміністративні правопорушення), будівництво об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" .

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних постанов про адміністративні правопорушення), експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

У відповідності до ч.1 ст. 96 КУпАП, порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 9 вищенаведеної норми встановлено, що експлуатація об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною восьмою цієї статті тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, за результатами перевірки було встановлено здійснення будівництва сараю розмірами 3*4 м. з відхиленням від проектної документації, а також експлуатацію без об`єкта будівництва без прийняття відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю його до експлуатації.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається та учасниками справи не спростовується, що фактично що сарай був побудований ОСОБА_1 в 2008 році, що підтверджується відповідними змінами внесеними до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому на момент будівництва не діяв Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», чинний з 2011 року, порушення вимог якого допущено, на думку відповідача, позивачем.

Згідно статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Колегія суддів наголошує, що частина 9 ст. 96 КУпАП, порушення вимог якої стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, набрала чинності вже після завершення спірного будівництва.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Окрім того, Конституційний суд України в рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Частиною 1 ст. 96 КУпАП встановлено відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд

Триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються виконанням регламентованих обов`язків, якщо ці обов`язки ще можливо виконати. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності), увесь час безперервно скоює правопорушення (яке можливо припинити) у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, які ще можливо виконати.

Склад зазначеного правопорушення не є триваючим, оскільки розпочинається з моменту початку виконання будівельних робіт та закінчується фактичним їх виконанням.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 159/5666/15-а, від 11.10.2019 у справі № 380/733/17.

У спірному випадку будівництво сараю здійснено у 2008 році, що не спростовано відповідачем, а тому таке правопорушення не може вважатися триваючим у розумінні наведених правових норм. Таким чином, зазначене адміністративне правопорушення є закінченим з 2008 року (з моменту фактичного виконання (завершення) будівельних робіт).

Частинами 1, 2 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Оскільки на час винесення спірних постанов закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у ч. 1 ст. 38 КУпАП, відповідачем протиправно винесено спірні постанови.

При цьому колегія суддів враховує висновки, викладені зокрема у постанові Верховного Суду від 18 червня 2020 року (справа №682/2447/16-а), які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З урахування того, що на час винесення спірних постанов закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає, що оскаржувані постанови №21, №22 від 06.06.2019 року, підлягають скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 322 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції складається зокрема з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, як встановлено судом, під час подання адміністративного позову до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 20.06.2019 року (а.с. 81а). За подання апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2305,20 грн. (а.с. 236), що підтверджується квитанцією №24782637 від 02.04.2021 року. Таким чином, з урахуванням задоволення позовних вимог, загальний розмір судових витрат у вигляді судового збору, що підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі складає 3073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 249, 286, 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2021 року задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, зобов`язання вчинити певні дії скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 21 від 06.06.2019 року, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 22 від 06.06.2019 року, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 96 КУпАП.

Справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 5 ст. 96 КУпАП закрити.

Стягнути з Відділу державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради (67700, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева, буд. 74, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 3073,60 грн. (три тисячі сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: Л. Є. Зуєва