Справа № 200/1358/21-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р. Справа№200/1358/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

08 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівсько- Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати дії відповідача Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до пп. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» незаконними;

- скасувати рішення № 122 від 23.10.2020 Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в призначенні пенсії як незаконне:

- зобов`язати відповідача Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до пп. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з часу набуття такого права, тобто з 05 серпня 2020 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач маючи статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку з урахуванням ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, розглянувши зазначену заяву позивача, відповідач прийняв рішення № 122, яким відмовив йому у призначенні пенсії у зв`язку із не зарахуванням певних періодів його роботи у зоні відчуження. Рахує, що його статус як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987-1988 роках та факт перебування у зоні відчуження вже був встановлений раніше, а також підтверджується наданим ним відповідачу одночасно із заявою про призначення пенсії посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році, а також записами у військовому квитку позивача, довідкою командира військової частини № НОМЕР_1 , копія якої зберігається в Управлінні соціального захисту населення Дружківської міської ради, стосовно якої позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 в с. Россоха Київської області з 03 грудня 1987 року по 26 квітня 1989 року, та довідкою на яку посилається відповідач у спірному рішенні.

Відповідач до суду надав відзив, де зазначив, що позивач 20 жовтня 2020 року звернувся до Управління із заявою № 3631 про призначенням пенсії за віком згідно статті 14 Закону України «Про статус і спеціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За результатами розгляду зазначеної заяви та наданих документів позивачем було встановлено, що період виконання службових обов`язків у зоні чорнобильської АЕС по охороні 30-ти кілометрової зони та на роботах по дезактивації автотранспорту та спецтехніки грудень 31 доба (10.01.1988 № 82), січень 31 доба (від № 26), лютий 29 діб (від 10.03.1988 № 59), березень 31 доба (від № 73), квітень 30 діб (від 21.05.1988 № 104), травень 31 доба (від 14.06.1988 № 125), червень 30 діб (від 12.07.1988 № 152), липень 31 доба (від 10.08.1988 № 163), серпень 31 доба (від 09.09.1988 № 176), вересень 30 діб (від 13.10.1988 № 186), жовтень 31 доба (від 14.11.1988 № 197), листопад 30 діб (від 11.12.1988 № 209) 1988 року та січень 31 доба (від 14.02.1989 № 28), лютий 28 діб (від 09.03.1989 № 33), березень 31 доба (від 12.04.1989 № 44), квітень 30 діб (від 10.05.1989 № 73) 1989 року, проте зазначені періоди не були зараховані, оскільки в довідці за вказані періоди прізвище ОСОБА_1 не вказане.

У зв`язку із відсутністю 30 календарних днів перебування у зоні відчуження управлінням було прийнято рішення від 23.10.2020 року про відмову позивачеві в призначенні пенсії за віком згідно статті 14 Закону України «про стутус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Встановивши, що вказаний позов поданий без додержання вимог передбачених ст. 161 КАС України, Донецький окружний адміністративний суд своєю ухвалою від 12 лютого 2021 року, залишив його без руху, надавши позивачу строк в 10 (десять) днів з дня вручення їй копії цієї ухвали для усунення недоліків позову шляхом надання суду доданих до позовної заяви документів, завірених позивачем належним чином, в одному примірнику.

24 лютого 2021 року недоліки позовної заяви позивачем усунуті.

Ухвалою суду від 01 березня 2021 року, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, отже, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами. Саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, участь учасників справи в судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, та сторонами не повідомлено причин, які безпосередньо перешкоджають розгляду даної справи за наявними у ній доказами.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України, серія: НОМЕР_3 (а.с. 4 зв. бік а.с. 4).

Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 2-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_4 , що видане 25 листопада 1994 року (а.с. 5).

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом зі змісту позовної заяви та наданих позивачем документів встановлено, що останній звернувся до відповідача із заявою від 20 жовтня 2020 року № 3631 про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку з урахуванням ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Додатком до заяви, поряд з іншими, були наступні документи: копія трудової книжки серії НОМЕР_5 від 12.05.1986; копія військового квитка серії НОМЕР_6 від 03.06.1987; копія диплому серії НОМЕР_7 від 28.02.1987; копія довідки про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС чи потерпілого № 299 від 29.09.2020 р; копія посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС НОМЕР_4 .

Розглянувши заяву позивача від 20 жовтня 2020 року та додані до неї документи, що надійшли на розгляд відповідача про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку з урахуванням ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач прийняв рішення від 23 жовтня 2020 року № 122 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту статті 14 Закону України від 28.02.1991 року № 776 ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Так, зі змісту зазначеного рішення вбачається, що воно прийняте у зв`язку з встановленою відсутністю відомостей про кількість відпрацьованих днів позивачем саме в зоні відчуження у 1987 року не менш 30 календарних днів, а також у зв`язку з відсутністю у довідці від 29 вересня 2020 року прізвища ОСОБА_1 за періоди виконання службових обов`язків у зоні Чорнобильської АЕС охорони 30-ти кілометрової зони та на роботах по дезактивації автотранспорту та спецтехніки (а. с. 8 зв. бік а. с. 8).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_5 від 12 травня 1986 року позивач, зокрема у період з 04 червня 1987 року по 25 квітня 1989 року проходив службу в Радянській Армії (а. с. 12-21).

Період проходження позивачем служби в 30-километровій зоні ЧАЕС з 03 грудня 1987 року по 24 квітня 1989 року підтверджується також військовим квитком серії НОМЕР_6 , що виданий 03 червня 1987 року 9 (а. с. 5 зв. бік а. с. 5).

Як вбачається із довідки від 23 липня 2019 року № 0215737, що видана Дружківським міським військовим комісаріатом міністерства оборони України, позивач проходив військову службу у ЗС МО СРСР з 04 червня 1987 року по 25 квітня 1989 року. Був звільнений на підставі наказу МО СРСР № 117 від 28 березня 1989 року. Довідка також має твердження про те, що в період з 03 грудня 1987 року по 24 квітня 1989 року позивач виконував завдання з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 30 кілометровій зоні. Поряд з цим також зазначено, що зазначена служба підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на пенсії з розрахунку 1,5 роки за 1 рік служби у цій країні. Довідка видана на підставі військового квитка серії НОМЕР_6 (а. с. 10).

Із довідки від 29 вересня 2020 року № 299, що видана Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України вбачається, що в архівних документах військової частини НОМЕР_2 про участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відносно позивача містяться наступні дані:

- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.12.1987 № 180 рядовий ОСОБА_1 , якій прибув із військової частини НОМЕР_8 м. «Барановичи» був зарахований до списків особового складу частини поваром 10 роти з 03.12.1987 року. Підрозділ дислокувався у «с. Денисовичи», забезпечував охорону ділянки периметру зони відчуження Чорнобильської АЕС на межі: «пос. Заполье, пос. Стечанка, пос. Ольшанка, полустанок Павловичи, пос. Боровичи, хутор Белые Сороки»;

- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.02.1989 № 27 рядовий ОСОБА_1 повар господарського відділення 10 роти був призначений командиром господарського відділення 10 роти;

- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.04.1989 № 84 рядовий ОСОБА_1 командир господарського відділення 10 роти був призначений поваром господарського взводу 4 батальйону. Підрозділ дислокувався у «с. Россоха», забезпечував охорону ділянки периметру 30 км зони Чорнобильської АЕС на межі: «пос. Губин, пос. Дитятки, пос. Терехов, пос. Потоки»;

- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.04.1989 № 98 рядовий ОСОБА_1 повар господарського взводу 4 батальйону був звільнений у запас по закінченню строку служби з 25.04.1989 року.

Поряд з цим у довідці також зазначено, про те, що наказах командира військової частини НОМЕР_2 «Про оголошення персонального списку особового складу виконання службових обов`язків у зоні Чорнобильської АЕС по охороні 30-ти км зони та на роботах по дезактивації автотранспорту та спецтехніки, вказано прізвища тих хто перебував у зоні не повний місяць, решта особового складу строкової служби знаходилась у зоні на протязі місяця і прізвище рядового ОСОБА_1 не вказане за місяці: січень - 31 доба (від 11.02.1988 № 26), лютий - 29 діб (від 10.03.1988 № 59), березень - 31 доба (від 12.04.1988 № 73), квітень - 30 діб (від 21.05.1988 № 104), травень - 31 доба (від 14.06.1988 № 125), червень - 30 діб (від 12.07.1988 № 152), липень - 31 доба (від 10.08.1988 № 163), серпень - 31 доба (від 09.09.1988 № 176), вересень - 30 діб (від 13.10.1988 № 186), жовтень - 31 доба (від 14.11.1988 № 197), листопад - 30 діб (від 1 1.12.1988 № 209) 1988 року та січень - 31 доба (від 14.02.1989 № 28), лютий - 28 діб (від 09.03.1989 № 33), березень - 31 доба (від 12.04.1989 № 44) 1989 року. У наказі командира військової частини НОМЕР_2 від 13.01.1989 № 5 рядовий ОСОБА_1 виконував службові обов`язки у зоні за грудень місяць 1988 року - 14 діб. У наказах командира військової частини НОМЕР_2 від 10.01.1988 № 82 за грудень місяць 1987 року та від 10.05.1989 № 73 за квітень місяць 1989 року не вказано скільки діб виконував службові обов`язки у зоні рядовий ОСОБА_1 , прізвище відсутнє (а.с. 11 зв. бак а.с. 11).

Довідкою Військової частини НОМЕР_1 підтверджується проходження позивачем строкової військової служби у військовій частині НОМЕР_2 в с. Рассоха Київської області з 03 грудня 1987 року по 26 квітня 1989 року, приймання позивачем участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_2 та відпрацьовані позивачем в населених пунктах: проммайданчик ЧАЕС зони відчуження в 1987 року 28 днів, у 1988 році 12 місяців, у 1989 році 3 місяці 26 днів. Довідка також має твердження про отриману позивачем дозу опромінення 2,0 Бер (а. с. 6).

У відповідь на звернення позивача Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області своїм листом від 16 грудня 2020 року № 9150-9618/Б-02/8-0500/20 повідомило позивача про те, що йому було відмовлено відповідачем у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до пп. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку із відсутністю відомостей про період його роботи в зоні відчуження, що підтверджували б участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році не менше 14 календарних днів (а. с. 9 зв. бік а. с. 9).

Не погодившись із відмовою відповідача в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до пп. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відтак оскаржувана бездіяльність суб`єкта владних повноважень підлягає правовій оцінці саме в межах заявлених вищевказаних позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05 листопада 1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IVвід 09 липня 2003 року визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно вимог частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів на 8 років.

Так, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку - на 8 років.

Постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Порядком № 22-1 передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Згідно статі 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» документами, які підтверджують статус громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

В свою чергу довідки про період проживання, роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З наведеного випливає, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо, є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду, висловленою ним у постанові від 11 вересня 2019 року по справі № 205/8713/16-а.

Підставою для відмови у призначенні пенсії позивачеві відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стало те, що с. Денисовичи віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення, тобто розташовано за межами зони відчуження.

Відомостей про період роботи, населений пункт чи об`єкт в зоні відчуження, підтверджуючих участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році не менше 14 календарних днів не надано.

При цьому, суд зазначає, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах, що підтверджується записами як трудової книжки серії НОМЕР_5 від 12 травня 1986 року, так і військового квитка серії НОМЕР_6 від 03 червня 1987 року, а також довідками: військової частини НОМЕР_1 ; Дружківського міського військового комісаріату Міністерства оборони України від 23 липня 2019 року; Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від 29 вересня 2020 року № 299.

Так, записами у розділі VII військового квитка серії НОМЕР_6 від 03 червня 1987 року від 19.11.1986 р. підтверджується, що позивач, далі мовою оригіналу: «в період с 03.12.87г. по 01.01.88 г. привлекался для выполнения обязанностей по ликвидации последствий аварии в 30 км зоне Чернобыльской АЭС. Период пребывания в зоне в соответствии с Постановлением Совета Министров СССР И ВЦСПС от 5 июня 1986 года № 665-196 засчитывается в трудовой стаж и стаж, дающий право на льготную пенсию по списку № 1 в трехкратном размере. В соответствии с Постановлением Совета Министров СССР И ВЦСПС от 29.12.1987 года № 1497-887 период службы в 30 км зоне ЧАЭС с 0.01.1988 года по 24.04.1989 года, засчитывается в трудовой стаж на льготных условиях: один месяц за полгода».

Суд також зазначає, що довідкою від 29 вересня 2020 року № 299, що видана Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України встановлено, що в архівних документах військової частини НОМЕР_2 про участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відносно позивача містяться наступні дані:

- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.12.1987 № 180 рядовий ОСОБА_1 , якій прибув із військової частини НОМЕР_8 м. «Барановичи» був зарахований до списків особового складу частини поваром 10 роти з 03.12.1987 року. Підрозділ дислокувався у «с. Денисовичи», забезпечував охорону ділянки периметру зони відчуження Чорнобильської АЕС на межі: «пос. Заполье, пос. Стечанка, пос. Ольшанка, полустанок Павловичи, пос. Боровичи, хутор Белые Сороки»;

- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.02.1989 № 27 рядовий ОСОБА_1 повар господарського відділення 10 роти був призначений командиром господарського відділення 10 роти;

- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.04.1989 № 84 рядовий ОСОБА_1 командир господарського відділення 10 роти був призначений поваром господарського взводу 4 батальйону. Підрозділ дислокувався у «с. Россоха», забезпечував охорону ділянки периметру 30 км зони Чорнобильської АЕС на межі: «пос. Губин, пос, Дитятки, пос. Терехов, пос. Потоки»;

- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.04.1989 № 98 рядовий ОСОБА_1 повар господарського взводу 4 батальйону був звільнений у запас по закінченню строку служби з 25.04.1989 року.

Поряд з цим у довідці також зазначено, про те, що наказах командира військової частини НОМЕР_2 «Про оголошення персонального списку особового складу виконання службових обов`язків у зоні Чорнобильської АЕС по охороні 30-ти км зони та на роботах по дезактивації автотранспорту та спецтехніки, вказано прізвища тих хто перебував у зоні не повний місяць, решта особового складу строкової служби знаходилась у зоні на протязі місяця і прізвище рядового ОСОБА_1 не вказане за місяці: січень - 31 доба (від 11.02.1988 № 26), лютий - 29 діб (від 10.03.1988 № 59), березень - 31 доба (від 12.04.1988 № 73), квітень - 30 діб (від 21.05.1988 № 104), травень - 31 доба (від 14.06.1988 № 125), червень - 30 діб (від 12.07.1988 № 152), липень - 31 доба (від 10.08.1988 № 163), серпень - 31 доба (від 09.09.1988 № 176), вересень - 30 діб (від 13.10.1988 № 186), жовтень - 31 доба (від 14.11.1988 № 197), листопад - 30 діб (від 1 1.12.1988 № 209) 1988 року та січень - 31 доба (від 14.02.1989 № 28), лютий - 28 діб (від 09.03.1989 № 33), березень - 31 доба (від 12.04.1989 № 44) 1989 року. У наказі командира військової частини НОМЕР_2 від 13.01.1989 № 5 рядовий ОСОБА_1 виконував службові обов`язки у зоні за грудень місяць 1988 року - 14 діб. У наказах командира військової частини НОМЕР_2 від 10.01.1988 № 82 за грудень місяць 1987 року та від 10.05.1989 № 73 за квітень місяць 1989 року не вказано скільки діб виконував службові обов`язки у зоні рядовий ОСОБА_1 , прізвище відсутнє.

Довідкою Військової частини НОМЕР_1 підтверджується проходження позивачем строкової військової служби у військовій частині НОМЕР_2 в с. Рассоха Київської області з 03 грудня 1987 року по 26 квітня 1989 року, приймання позивачем участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_2 та відпрацьовані позивачем в населених пунктах: проммайданичик ЧАЕС зони відчуження в 1987 року 28 днів, у 1988 році 12 місяців, у 1989 році 3 місяці 26 днів. Довідка також має твердження про отриману позивачем дозу опромінення 2,0 Бер.

Отже, з огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 виконував роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів .

На підставі викладеного вище суд зазначає, що ОСОБА_1 має право на призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже суд доходить висновку щодо неправомірності прийнятого відповідачем рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до статті 14 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка працювала у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, із зменшенням пенсійного віку, передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

Стосовно вимоги позивача про визнання дій Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до пп. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» незаконними, суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки, самі по собі дії, результатом яких стало прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення не порушують прав позивача, а скасування спірного рішення є достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з урахуванням ст. 9 КАС України та з урахуванням встановленої судом протиправності прийнятого відповідачем рішення, яким відмовлено в призначенні пенсії позивачу, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23 жовтня 2020 року № 122.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164,192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) від 23 жовтня 2020 року № 122 про відмову в призначенні ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 ) пенсії за віком відповідно до статті 14 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) призначити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 ) пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 05 серпня 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 28 квітня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров