Справа № 440/3746/20
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Т.С. Канигіна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 р. Справа № 440/3746/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекцї по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020,повний текст складено 14.12.20 по справі № 440/3746/20

за позовом ОСОБА_1

до Інспекцї по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста , Виконавчого комітету Полтавської міської ради , Управління з питань містобудування та архітектури , Комісії з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м.Полтава третя особа ОСОБА_2 , Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати рішення Комісії з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава від 02.07.2020 (протокол №ПР/01.5/05 від 02.07.2020) про доручення Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста провести демонтаж металевого паркану та воріт згідно з Правилами благоустрою міста Полтава, затвердженими рішенням одинадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 16.06.2017, між земельними ділянками будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; визнати протиправним та скасувати припис Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста виконавчого комітету Полтавської міської ради від 23.07.2020.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава від 02.07.2020 (протокол № ПР/01.5/05 від 02.07.2020) про доручення Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста провести демонтаж металевого паркану та воріт згідно з Правилами благоустрою міста Полтава, затвердженими рішенням одинадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 16.06.2017, між земельними ділянками будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Визнано протиправним та скасовано припис Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста від 23.07.2020 №01-07/03.1-08/401 "Про порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів".

Інспекція по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста Полтава, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та зазначає, що спірної частина земельної ділянки перебуває у комунальній власності міста Полтава. Відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Також, апелянт зазначав про наявність проїзду по АДРЕСА_3 , що розташований на землях загального користування (прохід, проїзд), призначений для обслуговування багатоквартирного житлового будинку, є землями комунальної власності, що, на думку відповідача підтверджується даним викопіювання зі топографо-геодезичного плану міста Полтави, даними Публічної кадастрової карти, технічними паспортами на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_2 від 23.09.1986, від 10.10.2003.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 01.08.2019 Інспекція по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста звернулась до заступника міського голови, голови комісії по розміщенню тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава із зверненням "Про порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів".

За змістом вказаного звернення Інспекцією розглянуто звернення депутата Полтавської міської ради ОСОБА_3 , ОСОБА_2 щодо самовільного перекриття проїзду між земельними ділянками будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 шляхом встановлення металевого паркану та воріт ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. ст. 1, 2, 13, 16, 24, 40 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", п. п. 97.1, 97.2 ст. ст. 97 Правил благоустрою міста Полтави, затвердженими рішенням одинадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 16.06.2017, надано припис ОСОБА_1 з вимогою демонтувати металевий паркан та ворота, які розміщено без будь-яких дозвільних документів на землі комунальної власності міста, яка на праві власності належить Полтавській міській громаді за адресою: АДРЕСА_3 .

У зв`язку з невиконанням позивачем у добровільному порядку припису Інспекція просила розглянути на засіданні комісії по розміщенню тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава питання стосовно проведення подальшого демонтажу зазначених малих архітектурних форм (металевого паркану та воріт) у спосіб, передбачений законодавством України.

З огляду на невиконання ОСОБА_1 припису Інспекції, враховуючи звернення ОСОБА_2 Інспекцією по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста Полтава повторно направлено заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів, голові комісії по розміщенню тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава лист-звернення від 04.06.2020 № 01-07/031-08/313 щодо проведення демонтажу зазначених малих архітектурних форм (металевого паркану та воріт) у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Комісією з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава рішенням від 02.07.2020 (протокол № ПР/01.5/05 від 02.07.2020) за наслідками розгляду звернення Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста від 04.06.2020 № 01-07/031-08/313, вирішено погодити клопотання; доручено Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста провести демонтаж металевого паркану та воріт згідно з Правилами благоустрою міста Полтава, затверджених рішенням одинадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 16.06.2017, між земельними ділянками будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

В подальшому Інспекцією по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста винесено припис від 23.07.2020 №01-07/03.1-08/401 "Про порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів", яким відповідно до ст. ст. 1, 2, 10, 12, 13, 14, 16, 23, 34, 40 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", ст. ст. 1, 2, ч. 2 ст. 10.2 ст. 10, п. 97.1, 97.2 ст. 97, п. 100.20, 100.24 ст.100 Правил благоустрою міста Полтави, затверджених рішенням одинадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 16.06.2017, у зв`язку з самовільним розміщенням металевого паркану та воріт на землі комунальної власності міста, яка є міждворовим проїздом загального користування та обмеженням вільного доступу мешканцям будинку АДРЕСА_3 до свого домоволодіння, на виконання вимог рішення Комісії з розміщенням тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава, зобов`язано ОСОБА_1 у термін до 28.07.2020 демонтувати металевий паркан та ворота, розміщені на землі комунальної власності міста без будь-яких дозволів чи погоджень та надати вільний проїзд до будинку по АДРЕСА_3 . Також зазначено, що у разі невиконання припису вищевказані малі архітектурні форми (металевий паркан та ворота) будуть демонтовані Інспекцією.

Позивач, не погодившись із зазначеними рішенням та приписом відповідачів, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачами

факту вибуття спірної земельної ділянки із права користування позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 № 2807-IV.

Згідно зі ст. 1 зазначеного Закону «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до ст. 13 зазначеного Закону до об`єктів благоустрою населених пунктів належать:

1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування;

2) прибудинкові території;

3) території будівель та споруд інженерного захисту територій;

4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Статтею 16 зазначеного Закону передбачено обмеження при використанні об`єктів благоустрою, зокрема, виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" елементами (частинами) об`єктів благоустрою є: 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; 3) будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; 4) засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; 5) технічні засоби регулювання дорожнього руху; 6) будівлі та споруди системи інженерного захисту території; 7) комплекси та об`єкти монументального мистецтва, декоративні фонтани і басейни, штучні паркові водоспади; 8) обладнання (елементи) дитячих, спортивних та інших майданчиків; 9) малі архітектурні форми; 10) інші елементи благоустрою, визначені нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

Правила включають: порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; вимоги до санітарного очищення території; розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.

Правила не можуть передбачати обов`язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Рішенням одинадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 16.06.2017 затверджені Правила благоустрою міста Полтава.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Правил суб`єктами у сфері благоустрою міста є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, незалежно від відомчого підпорядкування, органи самоорганізації населення, громадяни.

Згідно зі ст. 4 Правил елементом об`єктів благоустрою міста є малі архітектурні форми. Мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать огорожі, ворота, ґрати. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до чинного законодавства за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до п. 10.2 ст. 10 Правил громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: 1) утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену Правилами благоустрою міста прилеглу до цих об`єктів територію; 2) дотримуватися Правил благоустрою міста; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою міста; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою міста; 5) допускати на об`єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Пунктом 10 ст. 62 Правил передбачено, що для установлення нових, відновлення, ремонт та заміна існуючих малих архітектурних форм потрібно отримати відповідний дозвіл на проведення цих робіт.

У той же час, відповідно до п. 63.3 ст. 63 Правил дозвіл не вимагається, якщо земляні та/або ремонтні роботи проводяться, зокрема: особами, які мають документи, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою, у тому числі право земельного сервітуту.

Так, спірні рішення Комісії з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава від 02.07.2020 (протокол № ПР/01.5/05 від 02.07.2020) та припис Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста від 23.07.2020 № 01-07/03.1-08/401 "Про порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів" стосуються питання демонтажу металевого паркану та воріт між земельними ділянками будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Із матеріалів справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 21.02.1955 № 75 затверджено пропозиції по обміру переліку кварталів та реєстрації землекористування по м. Полтава загальною площею 868 кв.м. згідно додатку № 1.

Так, відповідно до додатку № 1 до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 21.02.1955 № 75 зареєстровано землекористування по АДРЕСА_4 (на теперішній час - АДРЕСА_2 ) у розмірі земельної ділянки 869 кв.м., яка перебуває у користуванні співвласників будинку (генеральний план (схема) від 07.04.1948, генеральний план (схема) присадибної ділянки від 06.01.1955).

Рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради від 16.09.1958 «Про влаштування загального проїзду по АДРЕСА_5 » вирішено встановити загальний проїзд до садиби по АДРЕСА_5 , відгородивши парканом садибу ОСОБА_1 від садиби по АДРЕСА_1 , зобов`язано ОСОБА_1 не чинити опір для проходу та проїзду на земельне користування співвласників.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10.12.1986 у справі № 2-429/1986 у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою визначено, що домоволодіння по АДРЕСА_2 , розташовано на земельній ділянці 869 кв.м., з яких 406 кв.м. виділено у користування ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , 253 кв.м. - ОСОБА_4 , земельну ділянку 210 кв.м. із 869 кв.м. вирішено залишити під двором загального користування.

Отже, зазначена земельна ділянка, яка перебуває в користуванні співвласників будинку по АДРЕСА_2 , становить 869 кв.м.

09.04.2008 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 643055 ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 приватизували земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_2 ) із цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), площею 770 кв.м.

Таким чином, різниця між земельною ділянкою, яка була надана в користування співвласників будинку по АДРЕСА_2 (869 кв.м.), та приватизованою земельною ділянкою (770 кв.м.) становить 99 кв.м., при цьому, доказів вилучення вказаної частини земельної ділянки із права користування вищезазначених осіб не надано, у ході судового розгляду не встановлено.

Приймаючи оскаржуване рішення від 02.07.2020 (протокол № ПР/01.5/05 від 02.07.2020) щодо доручення Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста провести демонтаж металевого паркану та воріт між земельними ділянками будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , Комісія з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава, виходила з того, що зазначені об`єкти розміщені без будь-яких дозволів чи погоджень на землі комунальної власності міста, яка на праві власності належить Полтавській міській громаді.

При цьому, обґрунтовуючи вказане рішення відповідач вказував на недотримання ОСОБА_1 , як суб`єктом господарювання, Правил благоустрою міста Полтава, затвердженого рішенням одинадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 16.06.2017.

У той же час, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 63.3 ст. 63 Правил благоустрою міста Полтава дозвіл не вимагається, якщо земляні та/або ремонтні роботи проводяться, зокрема: особами, які мають документи, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою, у тому числі право земельного сервітуту.

Так, відповідачі, посилаючись на перебування спірної частини земельної ділянки у комунальній власності міста Полтава та відсутності будь-яких прав власності чи користування на вказану земельну ділянку у позивача, зазначають, що відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Також, у апеляційній скарзі заявник звертає увагу на наявність проїзду по АДРЕСА_3 , що розташований на землях загального користування (прохід, проїзд), призначений для обслуговування багатоквартирного житлового будинку, та є землями комунальної власності, на підтвердження чого апелянт послався на дані викопіювання зі топографо-геодезичного плану міста Полтави, дані Публічної кадастрової карти, технічні паспорти на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_2 від 23.09.1986, від 10.10.2003.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що за своєю суттю вказані відповідачем кадастрові карти, технічні паспорти є документами, що використовуються з метою характеристики та опису тих чи інших об`єктів нерухомого майна.

Зокрема, технічний паспорт є документом, що складається в результаті проведення технічної інвентаризації нерухомості, яка в свою чергу виконується з метою визначення фактичної площі та об`єму будинків, допоміжних будівель та споруд, обстеження та оцінки технічного стану наявних об`єктів, а також встановлення їх вартості.

Отже, наведені документи не є правовстановлюючими та жодним чином не підтверджують чи спростовують речові права на земельні ділянки.

Стосовно посилань відповідача на рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради від 16.09.1958 «Про влаштування загального проїзду по АДРЕСА_5 », яким вирішено встановити загальний проїзд до садиби по АДРЕСА_5 , та рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10.12.1986 у справі № 2-429/1986 про визначення порядку користування земельною ділянкою визначено, колегія суддів вказує, що жодним із цих рішень не вирішено питання щодо зміни прав власності чи користування осіб земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , у тому числі ОСОБА_1 .

Інших доказів в обґрунтування вищевказаних доводів апеляційної скарги відповідачем не надано.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що у ході судового розгляду не встановлено та відповідачем не доведено вибуття частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 із права власності чи користування ОСОБА_1 .

Таким чином, висновки відповідачів, які покладені в основу оскаржуваного рішення та припису, стосовно того, що спірний об`єкт, який підлягає демонтажу, знаходиться на землі комунальної власності міста та на праві власності належить Полтавській міській громаді, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи та не доведені відповідачами належними доказами.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що оскаржуване рішення Комісії з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава від 02.07.2020 (протокол № ПР/01.5/05 від 02.07.2020) та припис Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста від 23.07.2020 №01-07/03.1-08/401 "Про порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів" є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім того колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ході судового розгляду встановлено, що 10.07.2020 між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_6 укладений договір № 13 про надання юридичних послуг, 30.09.2020 між ОСОБА_1 та АО «Партнери» - договір про надання професійної правової допомоги.

На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу у сумі 10200 грн. позивачем надано: договір про надання юридичних послуг від 10.07.2020, договір про надання професійної правничої допомоги від 30.09.2020; рахунок витрат на правову допомогу; детальний опис робіт (наданих послуг); квитанції на оплату виконаних адвокатом робіт від 13.10.2020 №13/10, від 03.12.2020 № 03/12; ордер від 12.08.2020 № 210818; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.04.2010 № 586; ордер від 30.09.2020 № 1021322; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 30.10.2018 № 19.

Так, згідно з детальним описом робіт (наданих послуг) позивачу адвокатами надано наступні послуги:

- підготовка позовної заяви для звернення до Полтавського окружного адміністративного суду 1500 грн.,

- підготовка заяви про збільшення позовних вимог 500 грн.,

- підготовка клопотання про забезпечення позову 500 грн.,

- участь у судових засіданнях адвоката Божко Т.Б. 1700 грн.,

- участь у судових засіданнях (3 судових засідання) адвоката Литвиненко А.І. 3600 грн.

Крім того, подавши заяву про збільшення судових витрат від 03.12.2020, представник позивача надав квитанцію № 03/12 від 03.12.2020 про оплату послуг на правничу допомогу додатково на суму 2400 грн. за участь адвоката Литвиненка А.І. у двох судових засіданнях.

При визначенні суми відшкодування суд враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи.

Також, при вирішенні питання щодо компенсації витрат, понесених у зв`язку із наданням певних правових послуг, є їх необхідність та неминучість, а також наслідок у вигляді досягнення певного позитивного юридичного результату для особи, яка їх понесла.

Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує твердження суду першої інстанції, що позивачем доведено понесені витрати у зв`язку із наданням послуг щодо підготовки позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, клопотання про забезпечення позову.

У той же час колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, апелянт, заперечуючи проти заявленої позивачем до відшкодування суми витрат, посилався на завищену вартість участі адвокатів у судових засіданнях, з огляду на різну тривалість судових засідань, у тому числі менше години та судові засідання, на яких розгляд справи був лише відкладений.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до детального опису робіт, виконаних адвоката ОСОБА_7 та Божко Т.Б., та заяви про збільшення судових витрат, до відшкодування заявлено вартість участі зазначених адвокатів у 6 судових засіданнях.

Із матеріалів справи встановлено, що при розгляді даної справи у суді першої інстанції відбулось 8 судових засідань, 2 з яких, як вірно зазначено заявником у апеляційній скарзі, тривали менше години та наслідком яких було лише відкладення судового розгляду.

Проте, інші 6 судових засідань, у яких приймали участь адвокати Литвиненко А.І. та Божко Т.Б., тривали більше години, містили вирішення певних процесуальних питань, що слідує зі змісту наявних у матеріалах справи протоколів судових засідань.

Крім того, слід враховувати, що вартість участі адвокатів у судових засіданнях визначена умовами договорів про надання юридичних послуг від 10.07.2020 та про надання професійної правничої допомоги від 30.09.2020, становить фіксовану суму, що не залежить від тривалості.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста Полтава в частині незгоди із відшкодованою сумою витрат на правову допомогу висновків суду не спростовують.

Отже, колегія суддів в цій частині також погоджується із висновками суду першої інстанції щодо доведеності понесення позивачем обґрунтованих витрат у зв`язку із отримання послуг участі адвокатів у судових засіданнях.

Беручи до уваги складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, колегія суддів підтримує твердження суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом даної справи.

Стосовно заяви про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи в апеляційній інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до детального опису робіт, виконаних ОСОБА_7 , позивачем у суді апеляційної інстанції понесені витрати на правничу допомогу, яка полягала у підготовці відзиву на апеляційну скаргу, та становили 2000 грн., про що також надано квитанцію від 15.04.2021 № 15/04.

Із дослідженого у ході розгляду справи відзиву встановлено, що останній містить контраргументи до позиції відповідача та додаткові аргументи на користь ОСОБА_1 , з огляду на що із урахуванням ч. 3 ст. 139 КАС України відшкодуванню підлягають витрати, понесені у зв`язку з його складенням, у розмірі 2000 грн.

За таких обставин, враховуючи заявлений до відшкодування розмір понесених на правничу допомогу витрат на рівні 2000 грн., застосовуючи при цьому принцип пропорційного розподілу судових витрат, колегія суддів доходить висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, правомірність рішень яких є предметом даної справи, на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. з кожного з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекцї по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 440/3746/20 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста (вул. Анатолія Кукоби, 39, м. Полтава, 36022, код ЄДРПОУ 21044556) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) суму витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 (тисяча) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Комісії з розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава (вул. Соборності, 36, м. Полтава, Полтавська область, 36000) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) суму витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 (тисяча) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий