Справа № 375/1393/20
Суддя: Чорненька О. І.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/1393/20
Провадження № 2-а/375/5/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

судді: Чорненької О.І.,

при секретарі судового засідання Киричок В.В.,

за участю представника позивача Капустіна В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника сектору реагування патрульної поліції Рокитнянського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції Кравченка Володимира Сергійовича та Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

25.11.20 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №274351 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч.1, ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн.

29.03.2021 року судом відкрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ №274351 від 16.11.2020.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що притягнення її до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КупАП є перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, а саме порушення правил стоянки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП. постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи: відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, встановлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно-правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій.

До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Проте, оскаржувана постанова не містить вказівки на конкретну норму Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР України). В пункті 5 оскаржуваної постанови лише зазначено, що вона «залишила на стоянку на тротуарі».

Отже, з огляду на те, що в постанові про притягнення її до адміністративної відповідальності не конкретизовано об`єктивну сторону правопорушення, тобто не встановлено, за яке саме порушення ПДР України позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. - притягнення її до відповідальності за вказаною статтею суперечить вимогам чинного законодавства України.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській областіу судове засідання не з`явилась, однак надіслав відзив на позовну заяву про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якій також заявлено клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Відповідно до поданого відповідачем відзиву, було заперечено факт незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та зазначено, що ст. 252 КУпАП України передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керуючись Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанови виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП «Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в, момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки за невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; та відривну квитанцію із v зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу».

З огляду на викладене вважає вимоги позивача безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, у тому числі і наданий відповідачем відзив на позовну заяву, приходить до таких висновків.

16.11.2020 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем Тойота Ланд Крузер по вул. Вокзальній 2 в смт Рокитне, припаркувала автомобіль на стоянку на краю тротуару.

За вказаним фактом працівниками поліції було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ №274351від 16.11.2020. Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 16.11.2020 на АДРЕСА_1 залишила на стоянку на тротуарі, чим скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу розміром 255 грн.

Судом встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №274351від 16.11.2020 не містить вказівки на конкретну норму Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Разом з тим, в постанові не зазначено суті порушення, тобто чітко не зазначено яке саме порушення вчинила позивач, що суперечить вимогам ч.1 ст.122 КУпАП та нормам ст.283 КУпАП.

Окрім того, пунктом 1.1. Правилами дорожнього руху, передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Правила стоянки врегульовано нормами п. 15.10. ПДР України, який містиль два підпункти щодо заборони стоянки на тротуарі, зокрема, пп. «б» та пп. «в».

Так, стоянка забороняється:

- на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками) - пп. «б»;

- на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути встановлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м - пп. «в».

Таким чином, стоянка легкового автомобілю на тротуарі можлива у декількох випадках:

- у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38 (місце для стоянки), 5.39 (зона стоянки), встановленими з табличками 7.6.1 (вздовж тротуару), 7.6.2-7.6.5 (біля тротуару та з його використанням) тільки у спосіб, позначений на табличці;

- на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Позивач ОСОБА_1 припаркувала автомобіль на краю тротуару, де для руху пішоходів має залишатися щонайменше 2 метри.

За таких умов відповідачем підлягає доведенню недотримання ОСОБА_1 таких умов розташування легкового автомобілю на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається менше двох метрів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Третього апеляційного аоміністративного суду від 20.05.2020 року по справі № 203/299/20.

Виходячи з природи даного правопорушення, належним доказом є замір відстані на місці вчинення правопорушення, під час його вчинення.

Саме такий доказ (замір) підтверджував би факт стоянки автомобіля без дотримання вимог пп. «в» п. 15.10 ПДР України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 08.02.2018 року справі № 760/3696/16-а та від 18.07.2019 року у справі № 216/5226/16-а.

Таким чином суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності працівники поліції, об`єктивно не оцінили дорожню обстановку та не з`ясували всіх обставин, тобто віднеслись до виконання свої службових обов`язків формально, що в кінцевому результаті могло призвести до незаконного притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 2 статті 252 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена з порушенням норм права та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника сектору реагування патрульної поліції Рокитнянського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції Кравченка Володимира Сергійовича та Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про адміністративні правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №274351від 16.11.2020 року, складену капітаном поліції Кравченком Володимиром Сергійовичем начальником СРПП Рокитнянського ВП Миронівського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області, що знаходиться за адресою: 01601, м. Київ, вул. Володимирська 15 на користь ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 840,80 грн., сплачений у відповідності до квитанції №0.0. від 24.11.2020.

Постанова суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2021 року.

Суддя О.І.Чорненька