Справа № 520/8127/2020
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
28 квітня 2021 року № 520/8127/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо ненадання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести відповідні розрахунки та виплату позивачу грошової компенсації за належне, але неотримане речове майно, та видати йому довідку про вартість речового майна, що належить до видачі станом на 24.12.2019.

Ухвалою суду від 03.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження по справі за цим позовом.

Ухвалою суду від 04.09.2020 зупинено провадження у справі № 520/8127/2020 до набрання законної сили судовим рішенням судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Верховного Суду по справі № 240/532/20.

Ухвалою суду від 25.03.2021 поновлено провадження у справі, витребувано у відповідача копії рішень командира Військової частини НОМЕР_2 , прийнятих за результатами розгляду рапортів від 05.12.2019 (реєстраційний номер 14479) та від 21.12.2019, а також докази їх направлення (вручення) позивачу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу за призовом у складі Військової частини НОМЕР_2 . Позивач звернувся з рапортом від 04.12.2019 про отримання грошової компенсації вартості речового майна, що належить до видачі. Проте, 24.12.2019 наказом №283 (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_2 позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, пункт про грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно був відсутній, довідка про вартість речового майна, що належить до видачі не видана. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно.

Представник відповідача Військової частини НОМЕР_2 не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому на обґрунтування заперечень зазначив, що відповідно до п.2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Про категорію військовослужбовців військової служби за призовом осіб офіцерського складу, до якої належав лейтенант ОСОБА_1 , у вищезазначеному Порядку не йдеться. А тому підстав для видачі довідки про розмір грошової компенсації за неотримане речове майно лейтенанту ОСОБА_1 не було. Нарахування заборгованості здійснюється: під час звільнення військовослужбовців військової служби за призовом осіб офіцерського складу, призваних на 18 місяців, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання цього майна до дня виключення зі списків військової частини.

Відповідачем 25.08.2020 подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.
У період з 06.06.2018 року по 24.12.2019 року лейтенант ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом осіб офіцерського складу у Військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил України.

04.12.2019 позивачем був поданий рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 , в якому містилось прохання нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна.

21.12.2018 позивач повторно направив рапорт до командира військової частий НОМЕР_2 поштою, в якому містилось прохання 1) зобов`язати начальника речової служби видати позивачу довідкупро вартість недоотриманого речового майна, що належить до видачі; 2) виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно; 3) пояснити свої дії у разі відмови у задоволенні рапорту.

24.12.2019 року лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас відповідно до п. «а» (у зв`язку із закінченням встановлених строків військової служби) ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Як вбачається з копії вказаного наказу, відповідачем компенсацію речового майна позивачу сплачено не було, довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, позивачу не видано.

Позивач, вважаючи зазначені позовні вимоги протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з огляду на порушення строку звернення позивачем до суду, суд зазначає наступне.
Ухвалою суду від 25.03.2021 поновлено провадження у справі, витребувано у відповідача копії рішень командира Військової частини НОМЕР_2 , прийнятих за результатами розгляду рапортів від 05.12.2019 (реєстраційний номер 14479) та від 21.12.2019, а також докази їх направлення (вручення) позивачу.

Відповідач вказаних доказів до суду не надав, причини їх неподання суду не повідомив.

З огляду на зазначене, враховуючи, що при розгляді справи встановлено допущення відповідачем триваючої бездіяльності щодо неналежного розгляду поданих позивачем в період проходження військової служби рапортів від 04.12.2019, 21.12.2019, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущений.

На підставі викладеного, в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду належить відмовити.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких норм діючого законодавства.
Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено наступні види військової служби:

- строкова військова служба;

- військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

- військова служба за контрактом осіб рядового складу;

- військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

- військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

- військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

22 березня 2016 року набув чинності Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Відтак, положення Порядку не конкретизують належність спірної виплати за видом військової служби, а визначають категорії осіб, які мають право на таку виплату. До вказаних осіб включені особи офіцерського складу.

Крім того, грошова компенсація вартості за неотримане речове майно передбачена безпосередньо Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців» №567-VIII від 01.07.2015, та вона є соціальною гарантією, що забезпечує реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (зареєстровано в Мінюсті України 26 травня 2016 за № 768/28898).

Відповідно до п. 1 Інструкції №232 зазначено, що вона визначає завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових шпальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі - військовослужбовці).

Згідно з п. 4 Розділу ІІІ Інструкції №232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Відповідно до абзацу сьомого розділу III Інструкції № 232 особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється: під час звільнення військовослужбовців військової служби за призовом осіб офіцерського складу, призваних на 18 місяців, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання цього майна до дня виключення зі списків військової частини.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі Порядок № 178).

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до п. 2 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Згідно з п. 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Отже, право на отримання речового майна та право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно регламентовані різними приписами чинного законодавства, при цьому право на отримання компенсації в будь-якому випадку є наслідком наявного права на отримання речового майна.

Відповідно до п. 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби. Місцем військової служби позивача є Військова частина НОМЕР_2 .

Відтак, обов`язок виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно покладено в даному випадку саме на відповідача.

Відповідач у відзиві зазначає, що календарна вислуга лейтенанта ОСОБА_1 на момент звільнення з військової служби у Збройних Силах України з 06.06.2018 року по 24.12.2019 року складала 18 місяців.

Отже, позивач, як військовослужбовець офіцерського складу, який проходив військову службу за призовом та має стаж військової служби 18 місяців, має право на отримання компенсації за речове майно, яке підлягало видачі йому.

Висновки відповідача, зроблені на підставі аналізу тих самих норм, є необґрунтованими та протилежними змісту таких нормативних приписів.

Так, позивач є особою офіцерського складу, чого є достатнім для застосування відносно нього пункту 2-го Порядку № 178, а його стаж військової служби за твердженням самого відповідача складає 18 місяців.

ОСОБА_1 проходив військову службу саме за призовом, тому відповідно до абзацу 7 розділу ІІІ Інструкції № 232 йому мала бути нарахована компенсація за неотримане речове майно, визначена пропорційно часу, який минув з настання права на отримання цього майна до дня виключення його зі списків військової частини.

Тобто, на позивача, як військовослужбовця, поширюються положення ч. 2 ст. 9-1 Закону №2011-ХІІ щодо виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям та він має право на отримання грошової компенсації за неотримане ним речове майно при звільненні.

Відповідно до п. 5 Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

В той же час, за рапортом позивача від 04.12.2019 Військовою частиною НОМЕР_2 йому не було видано довідку про вартість речового майна, що належало до видачі, чим порушено права позивача.

Відтак, видача довідки про вартість належного до видачі речового майна є частиною процедури проведення виплати грошової компенсації вказаного речового майна, яка ініціюється на підставі рапорту (заяви) військовослужбовця.

Видача вказаної довідки має на меті визначення розміру компенсації, яка зазначається у наказі командира, а її оригінал підлягає долученню до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 29 серпня 2019 року у справі №2040/7697/18 та від 30 липня 2020 року у справі №820/5767/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до його звільнення з військової служби звернувся до відповідача за отриманням компенсації за неотримане речове майно, згоди на виключення зі списків особового складу військової частини без проведення з ним повного розрахунку не надавав.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за належне, але не отримане ним речове майно, що належить до видачі станом на дань звільнення - 24.12.2019.

Одночасно суд вважає вказаний спосіб захисту прав позивача належним та достатнім, таким, що призведе до повного поновлення його порушених прав, оскільки призведе до отримання позивачем спірної виплати.

З огляду на зазначене, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ч. 3 ст. 139 КАС України шляхом стягнення з відповідача половини сплаченого позивачем судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести відповідні розрахунки та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно, що належить до видачі станом на 24.12.2019.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 28 квітня 2021 року.

Суддя Білова О.В.