Справа № 340/2133/19
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення позову без розгляду

23 квітня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/2133/19

провадження № 2-кас/340/13/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, в особі ліквідаційної комісії, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив (т.2 а.с.39-63):

- стягнути з відповідача-1, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, на його користь матеріальну шкоду, яка існує станом на 20.07.2020 року, та яка виникла у зв`язку з порушенням його конституційних прав у зв`язку з не призначенням, з не нарахуванням та з не виплатою йому пенсії за вислугу років, починаючи з 10.03.2006 року по 31.12.2006 року, у розмірі не нарахованої та невиплаченої пенсії, у розмірі 4 119,74 грн., (чотири тисячі сто дев`ятнадцять грн. 74 коп.), а також компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням його конституційних прав на пенсійне забезпечення з боку державних органів яка полягає у не призначенні йому пенсії за вислугу років у розмірі 21 276,69 грн. (двадцять одна тисяча двісті сімдесят шість грн. 69 коп.);

- стягнути з відповідача-1, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, на його користь моральну шкоду у розмірі 140 000,00 грн. (сто сорок тисяч грн.);

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на його користь матеріальну шкоду, яка існує станом на 20.07.2020 року, та яка виникла у зв`язку з порушенням його конституційних прав у зв`язку з не призначенням, з не нарахуванням та з не виплатою йому пенсії за вислугу років: за 2007 рік і 5090,52 грн. за період з 01.01.2008 по 31.03.2012 року з відповідача-2 необхідно стягнути основної пенсії 66997,26 грн., за період з 01.04.2012 по 31.08.2016 року з відповідача-2 необхідно стягнути основної пенсії 49064,22 грн., а всього 121 152,00 (сто двадцять одну тисячу сто п`ятдесят дві грн. 00 коп.);

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням його конституційних прав на пенсійне забезпечення з боку державних органів яка полягає у не призначенні йому пенсії за вислугу років у розмірі 258 971 грн. 00 коп. (двісті п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят одну грн. 00 коп.).

Ухвалою судді від 28.07.2020 в задоволенні клопотання позивача про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Кабінет Міністрів України, Міністерство соціальної політики України, Міністерство внутрішніх справ України, Пенсійний фонд України, Державну казначейську службу України відмовлено. Прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, в особі ліквідаційної комісії, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, на 18 вересня 2020 року призначено підготовче засідання (т.2 а.с.67-68).

Ухвалою суду від 18.09.2020 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення відповідачів, розгляд справи відкладено до 16.10.2020 року, продовжено проведення підготовчого провадження та витребувано докази (т.2 а.с.126-127).

16.10.2020 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи перенесено на 10.11.2020 (т.2 а.с.192).

10.11.2020 у зв`язку з неявкою учасників справи розгляд справи відкладено до 26.11.2020 (т.2 а.с.198).

26.11.2020 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи перенесено на 23.12.2020 (т.2 а.с.204).

23.12.2020 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 27.01.2021 за клопотанням позивача (т.2 а.с.208).

Позивачем подана до суду заява про збільшення позовних вимог (т.2 а.с.221-222), в якій просить:

1. Зобов`язати відповідача-1, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, нарахувати та виплатити йому пенсію за вислугу років за період з 10.03.2006 року по 31.12.2006 року у розмірі 4119,74 грн.

2. Стягнути з відповідача-1, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, на його користь матеріальну шкоду, у вигляді втрати частини доходів за період з 10.03.2006 по 31.12.2006 року, яка існує станом на 20.07.2020 року, та яка виникла у зв`язку з порушенням його конституційних прав у зв`язку з не призначенням, з не нарахуванням та з не виплатою йому пенсії за вислугу років, у розмірі 21 276,69 грн. (двадцять одна тисяча двісті сімдесят шість грн. 69 коп.).

3. Стягнути з відповідача-1, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, на його користь моральну шкоду у розмірі 140 000,00 грн. (сто сорок тисяч грн.);

4. Зобов`язати відповідача-2, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській, нарахувати та виплатити йому пенсію за вислугу років за 2007 рік 5090,52 грн., за період з 01.01.2008 по 31.03.2012 66997,26 грн., за період з 01.04.2012 по 31.08.2016 49064,22 грн., а всього 121152 (сто двадцять одна тисяча сто п`ятдесят дві грн. 00 коп.).

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням його конституційних прав на пенсійне забезпечення з боку державних органів, яка полягає у не призначенні йому пенсії за вислугу років за період з 01.01.2007 по 31.08.2016 станом на 20.07.2020 у розмірі 258971 грн. 00 коп. (двісті п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят одну грн. 00 коп.).

Ухвалою суду від 27.01.2021 заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків заяви протягом семи днів з дня вручення ухвали, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09.02.2021 (т.3 а.с.2-3).

Ухвалою суду від 09.02.2021 прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову, продовжено проведення підготовчого провадження у справі, відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 03.03.2021 року (т.3 а.с.28-29).

Ухвалою суду від 03.03.2021 в задоволенні клопотання позивача про виклик та допит свідка відмовлено, закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті на 26.03.2021 (т.3 а.с.37-38).

26.03.2021 в судовому засіданні, з урахуванням приписів ч.9 ст.205 КАС України, суд визнав за можливе продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що посадовими особами, спочатку УМВС України в Кіровоградській області, а потім Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області допущено відносно нього незаконні діяння, які спричинили йому матеріальну та моральну шкоду, яка полягає у не призначенні, не нарахуванні та у невиплаті йому пенсії за вислугу років з моменту коли у нього виникло таке право, а також на його думку невиконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 року, яка набрала законної сили. На переконання позивача, очевидним є той факт, що відповідачами протягом більше 14 років порушувались його конституційні права на своєчасне призначення та виплату пенсії. Також, зазначав, що вину Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області у не призначенні, у не нарахуванні та у невиплаті йому пенсії за вислугу років, двічі, повністю доказано вищими судовими інстанціями України у справах №404/8137/13-а та №404/4736/17. Позивачем наведено розрахунки спричиненої йому відповідачами матеріальної та моральної шкоди. Зазначено, що суму матеріальної шкоди заподіяної, зокрема відповідачем-1 Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, в особі ліквідаційної комісії, необхідно було взяти до уваги 51% від грошового забезпечення позивача у розмірі 831,79 грн.х51%=424,21 грн. Отже, на думку позивача заборгованість по пенсії, яку повинен був призначити та виплатити відповідач-1 за період з 10.03.2006 року по 31.12.2006 року становить 4119,74 грн.; а заборгованість по пенсії, яку повинен був призначити та виплатити відповідач-2 за період з 01.01.2007 по 23.09.2016 - 121152,00 грн. При цьому, посилається на те, що суми пенсії, не одержані пенсіонером своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. До того ж, вказує, що нараховані суми пенсії не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Також, вважає, що за даних обставин у нього є всі правові підстави стягнути з відповідача-1 моральну шкоду, зважаючи на наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини відповідача-1 в її заподіянні, чим підтверджується факт спричинення йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, на кого покладено обов`язок по її відшкодуванню і хто є тими особами на яких покладається, як на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона, зрозуміло з постанови Верховного Суду від 28.05.2019 року, у справі № 404/8137/13-а, провадження № К/9901/12560/18. А тому вважає, що з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області необхідно стягнути 140000,00 грн. моральної шкоди, тобто по 10000,00 грн. за кожен із 14 років, за які він просить відновити його конституційне право на пенсію.

Представник відповідача 1 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, в особі ліквідаційної комісії (т.2 а.с.102-107) заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що ліквідаційна комісія УМВС України у Кіровоградській області, не є уповноваженим органом, який зберігає пенсійні справи колишніх військових, готує та подає документи на призначення пенсій до органів Пенсійного фонду України. Також і заперечував що стягнення з відповідача-1 моральної шкоди, посилаючись на те, що позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про немайнові негативні наслідки, страждання (фізичні, душевні, психічні, тощо ), які зазнав позивач.

Представник відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в судовому засіданні та письмовому відзиві на позовну заяву (т.2 а.с.83-85) заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 по справі №404/8137/13-а частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , зокрема визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, викладену в листі № 458/М-11 від 18.07.2013 року, щодо права позивача на призначення пенсії за вислугою років та зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області документи для призначення пенсії за вислугою років стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що на виконання вказаного рішення суду та після отримання від Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області документів, управлінням було призначено пенсію з 23.09.2016 року. Крім того, зазначає, що 02.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м.Кіровограда з позовною заявою до Головного управління про зобов`язання вчинити певні дії, пов`язані з призначенням пенсії за вислугу років. Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 21.02.2018 позов задоволено та зобов`язано Головне управління призначити позивачу пенсію починаючи з 01.01.2007. При цьому, вказував, що постановою Третього апеляційною адміністративною суду від 28.11.2018 апеляційну скаргу Головного управління на зазначене рішення було задоволено в повному обсязі, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.02.2018 скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про призначення йому пенсії з 01.01.2007 відмовлено, що на його думку підтверджує правомірність дій Головного управління. У зв`язку з викладеним, представник відповідача-2 вважає, що відсутні будь-які правові підстави для задоволення вимоги позивача, зокрема, щодо стягнення з управління на його користь матеріальної шкоди в розмірі 5090,52 грн. - за період з 01.01.2007 по 31.12.2007, 66997,26 грн. - за період з 01.01.2008 по 31.03.2012, 49064,22 грн. - за період з 01.04.2012 по 31.08.2016 (в загальному розмірі 121152,00 грн.), як зазначено в позовній заяві. Зазначав, що матеріальної шкоди з боку Головного управління по даній справі завдано позивачеві не було. Зауважував, що відмова Головного управління щодо призначення пенсії з 01.01.2007 протиправною не визнавалася, отже позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також, зазначав, оскільки позивачу не були нараховані суми пенсії, то відсутні підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів. Крім того, просив суд закрити провадження у даній справі щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача-2 нарахувати та виплатити йому пенсію за вислугу років за 2007 рік 5090,52 грн., за період з 01.01.2008 по 31.03.2012 66997,26 грн., за період з 01.04.2012 по 31.08.2016 49064,22 грн., а всього 121152 грн., оскільки такі позовні вимоги вже розглядались іншим судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м.Кіровограда із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Управління поліції охорони в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

визнати неправомірною відмову Кіровоградської обласної військової частини ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_3 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, оформлену листом від 16 березня 2006 року № 1171, з рекомендацією звернутися до органів внутрішніх справ (надано на руки лише 12.07.2006 року);

визнати неправомірною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №12/М-41 від 01.03.2007 року у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

визнати неправомірною відмову Відділу Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №19/4-М-26 від 29.08.2006 року у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та у виплаті пенсії в період з 10.03.2006 року по 31.12.2006 року;

визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області № 458/М.11 від 18.07.2013 року у виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

зобов`язати Кіровоградську обласну військову частину ІНФОРМАЦІЯ_4 та Кіровоградський міський військовий комісаріат, на підставі частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян», передати заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 02.03.2006 року у п`ятиденний строк до Управління поліції охорони в Кіровоградській області (правонаступник Відділу Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області) та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, правонаступником якого є Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, при цьому вважати, що датою відправлення заяви ОСОБА_1 є 07.03.2006 року;

зобов`язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області та Управління поліції охорони в Кіровоградській області: сформувати пенсійну справу ОСОБА_1 ; призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 10.03.2006 року; нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 10.03.2006 року по 31.12.2006 року включно;

зобов`язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області та Управління поліції охорони в Кіровоградській області, керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» передати за формою, що затверджується Пенсійним фондом України пенсійну справу ОСОБА_1 з 01 січня 2007 року до Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області прийняти пенсійну справу ОСОБА_1 з 01.01.2007 року від Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області і Управління поліції охорони в Кіровоградській області та продовжити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2007 року безстроково.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 404/8137/13-а (2-а/404/2/16) від 30 травня 2016 року у задоволенні даного позову відмовлено (т.2 а.с.239-242).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2016 року по справі № 404/8137/13-а(2-а/404/2/16) скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними відмови ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Відділу Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії, а також про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Управління поліції охорони в Кіровоградській області вчинити певні дії залишено без розгляду. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Управління поліції охорони в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірними відмови та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, викладену в листі № 458/М-11 від 18.07.2013 року, щодо права позивача на призначення пенсії за вислугою років. Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області документи для призначення пенсії за вислугою років стосовно ОСОБА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.2 а.с.243-245).

Постановою Верховного Суду від 28.05.2019 касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 без змін (т.2 а.с.246-249).

За змістом постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 по справі № 404/8137/13-а (2-а/404/2/16) судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до записів з трудової книжки з 17.10.1979 по 19.06.1992 року (звільнений в запас) проходив службу в Збройних силах СРСР та України. З 19.04.1993 по 12.04.1995 року (відповідно до витягу з наказу по ВДСО при УМВС України в Кіровоградській області за останнім місцем служби від 11.04.1995 №27 о/с, позивач звільнений з органів МВС України за власним бажанням) позивач проходив службу в органах МВС України. Загальний трудовий стаж складає більше 26 років, з них військовий стаж складає 12 років 6 місяців, з урахуванням проходження служби в органах МВС України - 13 років 8 місяців.

02.03.2006 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про призначення пільгової пенсії за вислугу років у відповідності до п. б ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. 10.03.2006 позивачу виповнилось 45 років.

Листом №1171 від 16.03.2006 ІНФОРМАЦІЯ_6 з посиланням на наказ ВДСО при УМВС України в області №27 л/с від 11.04.1995 року (наказ про звільнення позивача) повідомив ОСОБА_1 про необхідність звернення у відомство за місцем останньої служби. Відповідь позивач отримав фактично в липні 2006 р.

04.08.2006 позивач звернувся до кадрового відділу Державної служби охорони при УМВС в Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії.

Листом від 29.08.2006 №19/4-М-26 Відділ Державної служби охорони при Управлінні МВС України в Кіровоградській області повідомив позивача про відсутність правових підстав для призначення пенсії, оскільки на день звільнення з органів внутрішніх справ позивач не мав 45-ти річного віку і заява подана ним після введення в дію Закону Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців.

05.02.2007 позивач звернувся до Управління МВС України в Кіровоградській області щодо призначення йому пенсії, проте отримав відповідь №12/М-41 від 01.03.2007 про доцільність звернення до Управління пенсійного фонду України у зв`язку із змінами законодавства.

Листом №458/М-11 від 18.07.2013, за дорученням прокуратури області, на скаргу позивача від 14.06.2013, Головне управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивача про відсутність правових підстав для призначення йому пенсії, оскільки на момент звільнення з військової служби він не досяг 45-ти річного віку.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином вищенаведені обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанції по справі № 404/8137/13-а(2-а/404/2/16) не підлягають доказуванню.

Крім того, судом встановлено, що на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 по справі № 404/8137/13-а, у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007, відповідачем-1 підготовлено та направлено відповідачу-2 документи для призначення пенсії колишньому співробітнику ОВС ОСОБА_1 (т.2 а.с.160).

В свою чергу, відповідач-2, отримавши документи для призначення пенсії позивачу, ОСОБА_1 було призначено пенсію з 23.09.2016 року у розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення (т.2 а.с.76-81). При цьому, в матеріалах пенсійної справи міститься і заява позивача від 02.11.2016 про призначення пенсії за вислугу років (т.2 а.с.78зв.).

До того ж, судом встановлено, що 02.08.2017 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом, в якому просив з урахуванням позиції Верховного Суду України, які зазначені у постанові від 10 лютого 2015 року №21-630а14, згідно якої правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити пенсію за вислугою років з 01.01.2007 року згідно з чинним законодавством України на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року по справі № 404/8137/13-а (2-а/404/2/16) та постанови Верховного Суду України від 10 лютого 2015 року № 21 -630а14.

21.02.2018 Кіровським районним судом м.Кіровограда прийнято рішення по справі №404/4736/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії, пов`язані з призначенням пенсії за вислугою років, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років починаючи з 01.01.2007 з урахуванням виплачених сум (т.2 а.с.91-93).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.02.2018 року в адміністративній справі №404/4736/17 (2-а/404/482/17) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії, пов`язані з призначенням пенсії за вислугою років - скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії, пов`язані з призначенням пенсії за вислугою років відмовлено (т.2 а.с.94-98).

Дана постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 відповідно до статті 255 КАС набрали законної сили з дати її прийняття.

Позивач в судовому засіданні посилався на положення статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII в редакції Закону на час виникнення у нього права на пенсію, вказував, що суми пенсії, не одержані пенсіонером своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Однак, суд не погоджується з таким твердженням позивача з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-XII) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Також, і статтею 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII передбачено, що нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Так, Верховний Суд України, зокрема у постанові від 10 грудня 2013 року (справа № 21-329а13), дійшов висновку, що положення статті 87 Закону №1788-XII не підлягають застосуванню до заявлених позовних вимог, адже приписи цієї норми регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, проте не виплачених з вини ПФУ.

Строки звернення до адміністративного суду при розгляді справ за подібними обставинами застосовує і Верховний Суд, зокрема у постановах від 23 жовтня , 11 та 20 грудня 2018 (справи №№727/627/17, 425/1998/16-а, 712/7831/16-а).

Також, суд враховує і висновки Великої Палати Верховного Суду, яка у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а (провадження №11-345апп19) вказала, що буквальне тлумачення норм права (ст.87 Закону №1788-XII, ст.ст.51, 55 Закону №2262-XII) дає підстави вважати, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що норми статті 87 Закону №1788-ХІІ, статті 46 Закону №1058-ІV і статей 51, 55 Закону №2262-XII (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Зі змісту позовної заяви та вказаних у ній позовних вимог вбачається, що суми заборгованості із виплати пенсії відповідачем-1 та відповідачем-2 не нараховані, а відтак з огляду на вищевикладене є спірними.

Суд констатує, що у матеріалах справи немає доказів нарахування відповідачем-1 позивачу пенсії за вислугу років за період з 10.03.2006 року по 31.12.2006 року, а також і відповідачем-2 з 01.01.2007 року.

Таким чином, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статті 55 Закону №2262-XII.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Як зазначено у ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

До того ж, суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справи "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.80, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.75).

У справі Устименко проти України (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

Матеріали справи свідчать про те, що позивач звернувся до суду з даним позовом засобами поштового зв`язку 21.08.2019 (т.1 а.с.36), а із заявою про збільшення позовних вимог в частині зобов`язання вчинити відповідачів дії - 13.01.2021 (т.2 а.с.221).

При цьому, суд зазначає, що про порушення свого права щодо непризначення, ненарахування та невиплати Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області йому пенсії за вислугу років за період з 10.03.2006 року по 31.12.2006 року у розмірі 4119,74 грн. позивач мав дізнатися при отриманні листа Управління МВС України в Кіровоградській області №12/М-41 від 01.03.2007. До того ж, про порушення свого права на призначення пенсії органом пенсійного фонду, дізнався ще у 2013 році з листа відповідача-2 №458/м-11 від 18.07.2013 року.

Що свідчить про порушення позивачем шестимісячного строку звернення до суду з даними позовними вимогами.

Підстав для поновлення строку звернення до суду, які б можна було вважати поважними, позивачем не наведено.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У свою чергу, оскільки ні адміністративний позов, ні матеріали справи не містять відомостей щодо існування об`єктивних обставин та поважних причин, які обумовили неможливість звернення позивача до суду із позовними вимогами щодо зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити пенсію за вислугу років, тому позовну заяву в зазначеній частині необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.122, 123, 240, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, в особі ліквідаційної комісії, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в частині зобов`язання відповідача-1, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за вислугу років за період з 10.03.2006 року по 31.12.2006 року у розмірі 4119,74 грн. та зобов`язання відповідача-2, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській, нарахувати та виплатити йому пенсію за вислугу років за 2007 рік 5090,52 грн., за період з 01.01.2008 по 31.03.2012 66997,26 грн., за період з 01.04.2012 по 31.08.2016 49064,22 грн., а всього 121152 (сто двадцять одна тисяча сто п`ятдесят дві грн. 00 коп.) - залишити без розгляду.

Копію ухвали невідкладно надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, встановлений ст.295 КАС України.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина