Справа № 360/1309/21
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

29 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1309/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання протиправною відмови у встановленні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (далі відповідач, УСЗН Сєвєродонецької міської ВЦА), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною відмову відповідача, викладену в листі від 12.03.2021 за № 150/02 у встановленні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни, та видачі відповідного посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого»;

- зобов`язати відповідача встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, відповідне посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є дружиною померлого чоловіка ОСОБА_2 , який за життя був визнаний інвалідом війни ІІ групи, мав статус особи з інвалідністю з числа осіб, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мав право на пільги, встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військового обов`язку по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На думку позивача, вона відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого. 16.02.2021 звернувся до відповідача із заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни- інваліда війни та видати відповідне посвідчення. Відповідач листом від 12.03.2021 № 150/02 відмовив у встановлені статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни-інваліда війти та у видачі посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни інваліда війни.

Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права на належний соціальний захист.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином, просив розглянути справу без його участі (арк.спр.44).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином (арк.спр.73).

16.04.2021 від представника відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційний номером 13859/2021 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі (арк.спр.46-48).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вимоги частини 9 статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою суду від 30.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр.38-39).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.04.2001 Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк.спр.6-7,8).

09.04.1983 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що свідчить відповідне Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (арк.спр.17).

Відповідно до Свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та м. Сєвєродонецьку міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 13.10.2020 серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.спр.18).

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 21.12.2020 № 3190 вбачається, що ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС (арк.спр.20).

ОСОБА_2 був інвалідом ІІ групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 від 22.10.2019 (арк.спр.15).

05.02.2017 Луганською обласною державною адміністрацією було видане позивачу посвідчення № НОМЕР_6 дружини померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1А, відповідно до якого вона має право на пільги та компенсації, передбачені статтями 20 пп.5,7,8,11,12,20,23,27 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк.спр.21).

ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила встановити їй статус члена сім`ї загиблого ветерана-інваліда війни та видати посвідчення члена сім`ї загиблого, зазначена заява була прийнята посадовими особами 16.02.2021 та зареєстрована за № Ф-313 (арк.спр.70).

Листом від 12.03.2021 № 150/02 УСЗН Сєвєродонецької міської ВЦА було повідомлено позивача про те, що встановлення статусу дружинам померлих учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС статтею 10 Закону № 3551 не передбачено. Роз`яснення з цього питання була надано Міністерством соціальної політики України листами від 04.07.2017 № 389/0/166-17/401 та від 20.12.2019 № 1/10-6018 (арк.спр.9).

Також відповідачем надано суду лист Міністерства соціальної політики України від 20.12.2019 № 1/10-6018 , в якому зазначено, що до осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (пункт 1 стаття 10) належать, зокрема, сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 та 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. Встановлення статусу дружинам померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, статтею 10 Закону не передбачено (арк.спр.65-66)./

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд враховує таке.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551) та Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі Положення № 302).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

В преамбулі до Закону № 3551 зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого становлення до них.

Поширення чинності Закону № 3551 на членів сім`ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Відповідно до статті 4 Закону № 3551 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону № 3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктами 1, 9 частини другої статті 7 Закону № 3551 визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З аналізу наведених правових норм слідує, що обов`язковими умовами, за яких особу можна віднести до осіб з інвалідністю внаслідок війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 21.12.2020 № 3190 вбачається, що ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС (арк.спр.20).

Відповідно до довідки від 17.10.1987 вбачається, що ОСОБА_2 був призваний на учбові збори Сєвєродонецьким ГВУ Ворошиловградської області, військової частини НОМЕР_7 у період з 05.09.1987 по 17.10.1987 сорок три дні (арк.спр.11).

З копії військового квитка ОСОБА_2 серії НОМЕР_8 від 14.11.1975 вбачається, що останній з 05.09.1987 по 17.10.1987 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (арк.спр.10).

Таким чином, ОСОБА_2 був військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_7 , який з 05.09.1987 по 17.10.1987 виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та був інвалідом 2 групи, захворювання та смерть якого пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно із положеннями пункту 1 статті 10 Закону № 3551 чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Пунктом 2 статті 10 Закону № 3551 визначено, що чинність цього Закону поширюється на дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів, підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя особами з інвалідністю, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті особи з інвалідністю.

Відповідно до пункту 4 Положення № 302 особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

"Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина (абзац другий пункту 7 Положення № 302).

Таким чином, позовна вимога про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови позивачу у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни з підстав, викладених листі від 12.03.2021 за № 150/02 підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання УСЗН Сєвєродонецької міської ВЦА надати позивачу статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни суд зазначає наступне.

Абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні

Суд не може перебирати на себе повноваження органів державної влади, в даному випадку органів управління праці та соціального захисту населення, оскільки питання щодо надання статусу члена сім`ї померлого ветерана війни та видача відповідного посвідчення є виключною компетенцією відповідача. Крім того, в даному випадку відповідачем не надавалася оцінка наданому позивачем пакету документів, необхідних для призначення відповідного статусу, а відповідь на заяву надано виключно з посиланням на відсутність права позивача на такий статус.

Тому у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, відповідне посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого» слід відмовити у зв`язку із передчасністю.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.02.2021 за № Ф-313, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що при зверненні до Луганського окружного адміністративного суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., про що свідчить відповідна квитанція № 101 від 17.02.2021 (арк.спр.5).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, позивачу необхідно відшкодувати 454,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (, місцезнаходження: Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вул.Новікова, будинок 15-Б) про визнання протиправною відмови у встановленні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області щодо відмови ОСОБА_4 у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни з підстав, викладених у листі від 12 березня 2021 року № 150/02.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 16 лютого 2021 року за № Ф-313 з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Кисельова