Справа № 528/152/21
Суддя: Татіщева Я. В.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Гребінківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________
Справа № 528/152/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26.04.2021 м. Гребінка

26 квітня 2021 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Трохименка В.В., розглянувши у приміщенні суду м.Гребінка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира роти УПП в м. Києві Крижанського Тимофія Дмитровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позов до командира роти УПП в м. Києві Крижанського Тимофія Дмитровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що командиром роти Управління патрульної поліції у м. Києві винесено постанову серії ЕАН №3790751 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Вважає дану постанову протиправною та незаконною, та такою, що підлягає скасуванню, зважаючи на наступне.

Зазначає, що під час розгляду справ про адміністративне правопорушення повинні застосовуватися положення Конвенції, які стосуються розгляду кримінальних проваджень, а також відповідна практика ЄСПЛ.

Відповідач ОСОБА_2 виніс оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення, яка була розглянута з порушенням встановленої законом процедури, а саме: відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, постанову повинна виносити особа, яка розглядала справу. Натомість справу про адміністративне правопорушення розглядала зовсім інша особа, хоча постанову виніс командир роти Управління патрульної поліції м. Києва Крижанський Т.Д. А отже, в даному випадку було порушено його право на розгляд справи судом, встановленим законом, яке передбачене параграфом 1 ст. 6 Конвенції.

Окрім того, вказує, що йому не було роз`яснено право, передбачене ст. 63 Конституції України, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 279 КУпАП, згідно з якою посадова особа, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи їх права та обов`язки.

Вказав, що особа, яка розглядала справу, відмовила йому у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з метою залучення захисника та підготовки до розгляду справи, чим порушено його право користуватися юридичною допомогою адвоката під час розгляду справи, що передбачене ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Окрім того, відмовляючи у задоволенні вищевказаного клопотання, особа, що розглядала справу, також порушила його права давати пояснення та заявляти клопотання.

Вважає, що постанова винесена в результаті розгляду справи, проведеного з порушенням вимог ст.ст. 245, 247, 251 та 280 КУпАП, щодо повного, всебічного та об`єктивного встановлення обставин справи.

Наголосив, що у справі не складався протокол про адміністративне правопорушення, який міг би бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначив, що оскаржувана постанова містить опис обставин, які не були встановлені під час розгляду справи.

Вказав, що оскаржувана постанова вмотивована відеозаписом, який не був предметом дослідження під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 279 та вимоги ст. 283 КУпАП.

Наголосив, що під час винесення постанови порушено принцип презумпції невинуватості.

Вказав, що він вину не визнав, під час розгляду не було досліджено жодного належного та допустимого доказу, яким би підтверджувалась наявність у нього вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що дії відповідачів є протиправними, оскаржувана постанова повинна бути скасована, а справа про адміністративне правопорушення закрита.

Окрім того, просить суд стягнути на його користь понесені судові витрати у розмірі 454,00 грн. та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

18.03.2021 року на адресу суду від представника ДПП Шуміленко С. надійшов відзив на позовну заяву.

Зі змісту відзиву вбачається, що представник ДПП вважає, що твердження позивача, викладені у позові, є необґрунтованими, хибними та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного.

Так, відповідно до винесеної постанови, 15.02.2021 року о 16 год. 28 хв. в м. Києві Харківське шосе, 58 А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Samsung, номерний знак НОМЕР_1 , без заднього номерного знаку, чим порушив п. 2.9 ПДР.

Вказує, що відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.1. ПДР ці правила відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Зазначає, що відповідно до п. 2.9 ПДР водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу; в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Зазначає, що ст. 217 КУпАП, передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» було зафіксовано правопорушення ОСОБА_1 шляхом відеофіксації технічним засобом. Та з відеозапису вбачається, що на транспортному засобі ОСОБА_1 , а саме Renault Samsung, відсутній задній номерний знак.

Вказує, що позивачу при винесенні постанови були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, а доводи позивача про те, що відповідачем було відмовлено йому у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з метою залучення захисника та підготовки до розгляду справи, чим порушено його право користуватися юридичною допомогою адвоката під час розгляду справи, що передбачене ч. 1 ст. 268 КУпАП, є невірними та необґрунтованими, оскільки відповідно до рішення ЄСПЛ «Максименко проти України», а саме, у п. 32 зазначено, що необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога, інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст. 121 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Наголошує, що оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідач в ході розгляду справи не перешкоджав реалізації прав на отримання правовою допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі.

Окрім того зазначає, що порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не впливає на суть вчиненого правопорушення та не є підставою для задоволення позовних вимог.

Вказує, що відповідно до Постанови ВС від 17.05.2018 року № 753/4366/17 у пункті 10 вказано, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліку не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Водночас, повноваження адміністративного суду, розглядаючи справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначенні статтею 286 КАС України. Диспозиція статті не передбачає визнання дій протиправними чи незаконними, якщо розглядається справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Окрім того вважає, що вимога про стягнення з відповідача 2000,00 грн. є необґрунтованим та не співмірним, оскільки відповідно до положень ст. 134 КАС України, вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі стороною, яка хоче компенсувати судові витрати, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зазначає, що гідно постанови ВСУ у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.04.2020 року у справі № 727/4597/19 при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Коніенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268).

Вважає, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволені вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що твердження позивача, викладені у заяві, є хибними, а вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Постанова винесена в межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач, капітан УПП в м. Києві Крижанський Т.Д., у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України в зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.

Частиною другою цієї статті передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що 15.02.2021 року капітаном поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Крижанським Т.Д. було винесено постанову серія ЕАН № 3790751, згідно з якою на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 170 грн. за порушення п. 2.9.в. ПДР, що призвело до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

У постанові зазначено, що водій автомобіля Renault Samsung SМ, номерний знак НОМЕР_1 , о 16 год. 28 хв., у м. Києві Шосе Харківське, 58А, керував автомобілем без заднього номерного знаку, чим порушив п. 2.9.в. ПДР, а саме, керування водієм ТЗ з номерним знаком, закріпленим у невстановленому для цього місці (а.с.45-46).

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, що унормовані в Постанові Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», яку затверджено постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР).

Частина 6 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

У даному випадку підставою складення постанови про адміністративне правопорушення стало те, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом з номерним знаком, закріпленим у невстановленому для цього місці, тобто порушення п. 2.9.в. ПДР України.

Відповідно до ст.ст. 258, 283 КУпАП у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Дане правило міститься в п. 1 розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), зокрема справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд також звертає увагу на те, що частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 (далі - Інструкція №1395) .

Відповідно до п. 4 (Розділу І. Загальні положення) Інструкції №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Зокрема, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначениі ч. 6 ст. 121 КУпАП, належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу 2 ст. 258 КУпАП та п. 4 (Розділу І. Загальні положення) Інструкції №1395 виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17 та від 13.02.2020 року у справі №753/17124/16.

Слід також зазначити, що застосування процедури скороченого провадження розгляду справи про адміністративні правопорушення у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

З огляду на це, розглядаючи справу та приймаючи оскаржувану постанову без складання протоколу на місці вчинення такого правопорушення, інспектор патрульної поліції Крижанський Т.Д. діяв відповідно до чинних на час виникнення спірних відносин положень КУпАП, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними та незаконними дій відповідача.

Представником відповідача було надано диск із відеозаписом, зробленим нагрудною відеокамерою поліцейського, під час перегляду якого встановлено, що дійсно водій ОСОБА_1 в порушення п.2.9.в ПДР України керував транспортним засобом з номерним знаком, закріпленим у невстановленому для цього місці. Окрім того, доводи позивача, викладені у позовні й заяві щодо порушення його права користуватися юридичною допомогою адвоката, надавати пояснення по суті правопорушення та інше, спростовуються вищевказаним відео, що є належним та допустимим доказом у справі.

Враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення, мали місце, та з огляду на викладене, суд прийшов до висновку про правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі № №524/9716/16-а.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку, що доводи позивача нічим не підтверджені та спростовані відповідачем, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію України», статтями 121, 222, 258, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 9, 47, 49, 72-77, 192-194, 205, 211, 227, 229, 241-244, 246, 250, 286, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до командира роти УПП в м. Києві Крижанського Тимофія Дмитровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1605.

Суддя Я. В. Татіщева