Справа № 420/6343/19
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6343/19

Суддя першої інстанції Юхтенко Л.Р.

Час та місце ухвалення судового рішення « 17:32», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 27.01.2020р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій -

ВСТАНОВИВ:

28.102019р. фізична особа-підприємець (надалі - ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.08.2019р. №№ щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 13570,34грн., а саме за податковими зобов`язаннями на суму 8041,68грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 5528,66грн.; щодо збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 1130,86грн., а саме за податковими зобов`язаннями на суму 670,14грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 460,72грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.08.2019р. №Ф- зі сплати єдиного внеску в сумі 9828,72грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.08.2019р. № в сумі 4914,36грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки податкового органу про неоформлення трудових відносин з водіями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є безпідставними та протиправними, оскільки з вказаними особами укладалися договори про надання послуг перевезення вантажів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2020р. позов задоволений з підстав того, що висновки контролюючого органу про неоформлення трудових відносин з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не підтверджені наявними у справі доказами.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції при вирішені справи обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 24.06.2019р. по 01.07.2019р., відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.77 Податкового кодексу України (надалі ПК України), на підставі наказів Головного управління ДФС в Одеській області від 12.06.2019р. №4553, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2018р. /а.с.38-59/

За результатом проведеної перевірки складений акт від 08.07.2019р. № 1315/15-32-13-04/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення позивачем: п.п.296.1.1. п. 296 ст. 296 ПК України, п. 1 Порядку ведення Книг обліку доходів для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість в частині не належного ведення Книги обліку доходів (Ф-10);

п.164.1 ст.164, п.167.1 ст. 167, п.п.168.1.1. п.168. 1 ст.168 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб із сум законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати у 2018р. на суму 8041,68грн.;

пп.1.2, 1.3, 1.4, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, п. 164.1 ст. 164, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2. п. 168.1 ст. 168 ПК України, внаслідок чого донараховано військовий збір із сум законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати у 2018р. на суму 670,14 грн.;

абз.1 ч.2 ст.6, ч.5 ст.8 розділу 3 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого донараховано єдиний внесок у 2018р. у розмірі 22% на суму 9828,72грн.;

порушення постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015р. №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», ФОП ОСОБА_1 не повідомлено територіальні органи ДФС за місцем обліку про прийняття найманих працівників на роботу: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ;

порушення ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України, а саме неоформлення належним чином трудових відносин з фізичними особами: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 /а.с.38-59/

18.07.2019р. ФОП ОСОБА_1 подано до Головного управління ДПС в Одеській області заперечення на акт перевірки від 08.07.2019р. № 1315/15-32-13-04/ НОМЕР_1 . /а.с.60-64/

Листом Головного управління ДПС в Одеській області від 29.07.2019р. №15810/Д/15-32-13-04-09 повідомлено ФОП ОСОБА_1 про необґрунтованість заперечень та залишення без змін висновків акту перевірки. /т.1 а.с.41-49/

На підставі вищезазначеного акту перевірки податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 01.08.2019р. №№ щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 13570,34грн., а саме за податковими зобов`язаннями на суму 8041,68грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 5528,66грн.; щодо збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 1130,86грн., а саме за податковими зобов`язаннями на суму 670,14грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 460,72грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.08.2019р. №Ф- зі сплати єдиного внеску в сумі 9828,72грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.08.2019р. № в сумі 4914,36грн. /а.с.25-28/

Постановами Головного управління Держпраці в Одеській від 31.07.2019р. №№1315/15-32-13-04/262491-ДФС-ФС2 накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф в сумі 375570грн. за допущення до роботи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 без укладання трудового договору; 1315/15-32-13-04/26291-ДФС-ФС1 накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у сумі 125190грн. за ненарахування та невиплату найманим працівникам ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 заробітної плати. /а.с.70-74/

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2019р. у справі №420/5053/19 (набрало законної сили 07.02.2020р.) визнані протиправними та скасовані постанова Головного управління Держпраці в Одеській області №1315/15-32-13-04/262491-ДФС-ФС2 від 31.07.2019р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 375570грн. та №1315/15-32-13-04/262491-ДФС-ФС1 від 31.07.2019р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 125190грн. /а.с.79-90/

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Актом перевірки встановлено, що в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015р. №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботи», ФОП ОСОБА_1 не повідомлено територіальні органи ДФС за місцем обліку про прийняття найманих працівників на роботу: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та перевіркою дотримання ФОП ОСОБА_1 обов`язків щодо подання Податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) встановлено порушення п.51.1 ст. 51, пп. б п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині не відображення в звітах за 1,2,3,4 квартали 2018р. сум доходу найманого працівника ОСОБА_3 за ознакою « 101» - заробітна плата; в звіті за 2 квартал 2018р. сум доходу найманих працівників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознакою « 101» - заробітна плата.

Контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивачем повинна була нараховуватись та виплачуватись заробітна плата не нижче законодавчо встановленого мінімуму найманим працівникам, але в порушення п.164.1 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.11. п.168.1 ст. 168 ПК України не утримувався та не перераховувався до бюджету податок на доходи фізичних осіб із сум законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати у 2018р. на суму 8041,68грн. та не утримувався та не перераховувався до бюджету військовий збір із сум законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати у 2018р. на суму 670,14грн. та занижено базу нарахування ЄСВ у 2018р. у розмірі 22% на суму 44676грн. та занижено єдиний внесок у 2018р. на суму 9828,72грн. /а.с.53-58/

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.11.2019р. у справі №620/392/19.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2018р. між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець) укладено договір про надання послуг з перевезення та транспортного експедирування № 1, згідно умов якого виконавець зобов`язався надати послуги згідно з умовами цього договору цілком та в обумовлені строки. /а.с.100-104/

З метою здійснення перевезення вантажу 20.01.2018р. між ФОП ОСОБА_1 (позичкодавець) та ФОП ОСОБА_3 (користувач) укладено договір позички (безкоштовного користування) транспортних засобів № 2 та складено акт приймання-передавання транспортних засобів №1 від 20.01.2018р. до вказаного договору позички, згідно якого позивач надав у тимчасове користування ФОП ОСОБА_3 сідловий тягач VOLVO F 12, реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричіп SCHWARZMUIER SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_3 строком до 12.07.2018р. /а.с.105-108/

04.01.2019р. між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 складено акт прийому-передачі послуг №1 за договором про надання послуг з перевезення та транспортного експедирування №1 від 20.01.2018р. /а.с.88/

Факт оплати згідно вказаного договору підтверджується квитанцією на суму 50000грн. /а.с.89/

30.07.2018р. між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ОСОБА_4 (виконавець) укладено договір №2 про надання послуг перевезення вантажу, згідно умов якого виконавець зобов`язався надати послуги згідно з умовами цього договору та в обумовлені строки.

Пунктом 1.3 вищезазначеного договору визначено, що послуги за цим договором надаються протягом строку дії договору і полягають у перевезенні вантажу (кабельної продукції) за маршрутом: Одеса (Україна) Ногинськ (Росія) згідно заявки від 30.07.2018р.

Відповідно до п.6.1 вищезазначеного договору, строк його дії закінчується 12.08.2018р. /а.с.91-93/

30.07.2018р. між ФОП ОСОБА_1 (позичкодавець) та ОСОБА_4 (користувач) укладено договір позички (безкоштовного користування) транспортних засобів №3 та складено акт прийому-передачі транспортних засобів №1 від 30.07.2018р. до вказаного договору позички, згідно яких позивач надав у тимчасове користування ОСОБА_4 сідловий тягач VOLVO F 14/440, реєстраційний номер НОМЕР_4 та напівпричіп SCHWARZMUIER SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_5 строком до 12.07.2018р. /а.с.94-97/

12.08.2018р. ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 складено акт надання-прийому послуг №1 за договором про надання послуг перевезення вантажу №2 від 30.07.2018р., згідно якого ОСОБА_4 під час виконання перевезення порушив умови договору та допустив часткове ушкодження та псування вантажу, за що з нього утримано штраф, у відповідності до п.3.1. договору, та винагорода ОСОБА_4 склала 00 гривень. /а.с.98/

Так, 01.06.2018р. між ТОВ «Агротех» (перевізник) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №1/07-18, згідно умов якого замовник доручає, а перевізник здійснює перевезення автомобільним транспортом вантажу за стандартами ІСО 20-фітових та 40-футових контейнерах за заявками замовника на території України та в міжнародному сполученні. /а.с.127-130/

У липні 2018р. ФОП ОСОБА_1 подано до ТОВ «Агротех» заявку №1 на переведення контейнеру маршрутом Молдова порт Одеса. /а.с.131/

Водночас, транспортний засіб VOLVO FН 12, реєстраційний номер НОМЕР_6 , що належить ФОП ОСОБА_1 , з 01.10.2016р. наданий в оренду ТОВ «Агротех» строком до 01.10.2019р., на підтвердження чого надано копію договору оренди транспортного засобу № 1/10 від 01.10.2016р., акту прийому-передачі транспортних засобів до цього договору. /а.с.113-115/

Наказом ТОВ «Агротех» від 01.10.2016р. №1/10-16 закріплено транспортний засіб VOLVO FН 12, реєстраційний номер НОМЕР_6 за водієм ОСОБА_8 /а.с.116/

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 працював водієм та отримував заробітну плату у ТОВ «Агротех». /а.с.117-125/

В подальшому, водій ОСОБА_8 залучався ТОВ «Агротех» для надання послуг перевезення за договором від 01.06.2018р. на перевезення вантажів автомобільним транспортом №1/07-18.

Отже, ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , як водій ТОВ «Агротех», виконували у позивача роботи з перевезення не на постійних умовах, а у зв`язку із виникненням потреби.

Колегія суддів також враховує, що допитані в якості свідків в суді першої інстанції ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_8 підтвердили факт виконання послуг щодо перевезення саме на підставі цивільно-правових договорів та відсутності трудових правовідносин між сторонами. Також свідки зазначили про відсутність претензій щодо позивача та вказали, що їх трудові права не порушено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що відносини, які виникли між позивачем та ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , не відповідали ознакам трудових відносин, оскільки не носили систематичний та триваючий характер, особи не підпорядкувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, а їх метою був саме результат, що підтверджується актами прийому - передачі послуг.

Дана правова позиція викладена у відповідності до постанови Верховного Суду від 24.10.2019р. у справі №160/8664/18.

Крім того, аналогічні висновки викладені в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2019р. у справі №420/5053/19 (набрало законної сили 07.02.2020р.) яким визнані протиправними та скасовані постанова Головного управління Держпраці в Одеській області №1315/15-32-13-04/262491-ДФС-ФС2 від 31.07.2019р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 375570грн. та №1315/15-32-13-04/262491-ДФС-ФС1 від 31.07.2019р. про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 125190грн. /а.с.79-90/

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій.

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.