Справа № 296/1155/13-а
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 квітня 2021 року м. Житомир справа № 296/1155/13-а

категорія 102020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні клопотання ОСОБА_1 про визнання її процесуальним правонаступником ОСОБА_2 в справі за позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про дотримання прав людини на доступ до публічної інформації,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась із клопотанням про визнання її процесуальним правонаступником ОСОБА_2 по адміністративній справі №296/1155/13-а, яке обгрунтовано вибуттям її мами ОСОБА_2 у відносинах з виконавчим комітетом Житомирської міської ради до яких виник спір.

Розпорядженням керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 призначено автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 клопотання для розгляду визначено судді Капинос О.В

Враховуючи те, будь-яких заяв від ОСОБА_1 про розгляд клопотання за її участі не надходило, суд вважає за можливе таке розглянути у порядку письмового провадження без виклику заявника та представника відповідача.

Оцінивши доводи клопотання, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 06.11.2013 у справі №296/1155/13-а, яка з врахуванням ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду України від 14.01.2014 набрала законної сили, було задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про дотримання права людини на доступ до публічної інформації та визнано дії Житомирської міської ради при розгляді запитів на дотримання публічної інформації ОСОБА_2 від 04.08.2011р., від 01.08.2011р., від 05.08.2011р., від 11.10.2011р., від 14.11.2011р., від 03.08.2012р., від 13.08.2012р. р. такими, що не відповідають вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Стягнуто з Житомирської міської ради на користь ОСОБА_2 1000грн. моральної шкоди.

Зобов`язано Житомирську міську раду надати ОСОБА_2 належним чином завірене викопіювання з генерального плану м.Житомира земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 викопіювання уточненого генерального плану м.Житомира), з обов`язковим зазначенням дати уточнення.

Зобов`язано Житомирську міську раду надати ОСОБА_2 належним чином завірену копію проекту рішення Житомирської міської ради погодженого на засіданні постійної депутатської комісії з питань будівництва, архітектури та земельних ресурсів Житомирської міської ради 07.04.2011р.

Зобов`язано Житомирську міську раду надати ОСОБА_2 належним чином оформлене викопіювання з плану "червоних" ліній вулиць та доріг з уточненням окремих положень генерального плану, затвердженого 09.12.2005р. №583, а саме земельної ділянки - АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти позову відмовлено.

Судове рішення набрало законної сили та було звернуто до примусового виконання.

Встановлено, що 06.01.2015 ОСОБА_2 , яка була позивачем у справі, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.01.2015.

Крім того, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та на підставі нотаріально-посвідченої довіреності від 16.12.2013, представляла інтереси позивача при розгляді справи №296/1155-13-а .

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання ОСОБА_1 правонаступником ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

Згідно п.6 ч.1 ст. 248 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній особі з народження, не мають економічного змісту та тісно пов`язані з фізичною особою, якими вона володіє довічно.

Статтею 270 ЦК України визначено приблизний перелік видів особистих немайнових прав, який не є вичерпний.

Відповідно до ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

В преамбулі Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Отже, право на доступ до публічної інформації та на її отримання є особистим немайновим правом особи, яке припиняється у разі її смерті особи і не може бути передане в результаті спадкування.

Крім того, згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Стаття 52 КАС України є загальною щодо вирішення питання процесуального правонаступництва, яке може бути вирішене на будь-якій стадії адміністративного процесу.

Відповідно до ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Зазначені норми визначають процесуальні наслідки переходу прав і обов`язків від однієї особи до іншої у спірних матеріальних правовідносинах і їх положення спрямовані на продовження адміністративного процесу навіть у разі вибуття особи із спірних правовідносин із заміною її іншою особою.

Водночас аналіз викладених норм процесуального закону дає підстави для висновку про те, що заміна сторони в адміністративній справі допускається до закінчення її розгляду судами відповідних інстанцій та набрання остаточним судовим рішенням у справі законної сили.

У свою чергу, на стадії примусового виконання судового рішення, як завершальної стадії судового провадження, передумовою для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником є відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому законом, та звернення до суду, що розглянув справу, державного виконавця або заінтересованої особи в порядку, встановленому процесуальним законодавством.

Натомість, суд зазначає, що чинне процесуальне законодавство не дає суду можливості допускати заміну сторони в адміністративній справі в порядку процесуального правонаступництва після набрання остаточним судовим рішенням законної сили.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що виконавчі провадження, які були відкритті з виконання постанови суду від 06.11.2013 у справі №296/1155/13-а були закінченні, про що свідчать постанови від 17.04.2014 про закінчення виконавчого провадження, прийняті державним виконавцем Пилипенком О.С.

Враховуючи наведені обставини та норми законодавства, які їх регулюють, судом не встановлено підстав для здійснення процесуального правонаступництва за клопотанням ОСОБА_1 .

Крім того, суд відмічає, що вказане питання щодо правонаступництва у справі №296/1155/13 за заявами ОСОБА_1 неодноразово вирішувалося судами, за результатами розгляду яких було відмовлено і їх задоволенні.

Зокрема, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.10.20 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання її процесуальним правонаступником ОСОБА_2 по адміністративній справі №296/1155/13-а відмовлено. Ухвала заявником не була оскаржена та набрала законної сили.

Крім того, за результатами оскарження ухвал Корольовського районного суду міста Житомира від 17.07.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017, яким також відмовлено у визнанні ОСОБА_1 процесуальним правонаступником у цій справі, такі постановою Верховного Суду від 14.03.2018 залишено без змін.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання її процесуальним правонаступником позивача у справі №296/1155/13.

Керуючись статтями 52,379, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 16.04.2021 про визнання процесуальним правонаступником ОСОБА_2 у справі №296/1155/13 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос