Справа № 420/11671/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11671/20

Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

ухвала суду першої інстанції прийнята у

м.Одеса, 18 січня 2021 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» до комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» (надалі ТОВ «Сучасні дорожні матеріали», позивач) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, Державної податкової служби України, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати наступні рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації:

від 09.07.2020 №1717481/41513222 про відмову в реєстрації податкової накладної від 27.05.2020 №92;

від 09.07.2020 №1717483/41513222 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31.05.2020 №96;

від 09.07.2020 №1717482/41513222 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31.05.2020 №98;

від 09.07.2020 №717485/41513222 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31.05.2020 №99;

від 09.07.2020 №1717484/41513222 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31.05.2020 №100;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані ТОВ «Сучасні дорожні матеріали» податкові накладні датами їх фактичного отримання, а саме: від 27.05.2020 року №92 з 15.06.2020 року; від 31.05.2020 №96 з 15.06.2020 року; від 31.05.2020 №98 з 15.06.2020 року; від 31.05.2020 № 99 з 15.06.2020 року; від 31.05.2020 №100 з 15.06.2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року у справі №420/11251/20 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України та позовні вимоги позивача було роз`єднано у п`ять самостійних проваджень.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи, позов ТОВ «Сучасні дорожні матеріали» в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації від 09.07.2020 року №1717482/41513222 про відмову в реєстрації податкової накладної позивача від 31.05.2020 року №98; зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ТОВ «Сучасні дорожні матеріали» податкову накладну від 31.05.2020 року №98 датою її фактичного отримання, а саме 15.06.2020 року було передано для розгляду судді Білостоцькому О.В.

Зазначеній справі присвоєно порядковий номер №420/11671/20.

До участі у справі №420/11671/20 в якості співвідповідача залучено Головне управління ДПС в Одеській області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 року по справі №420/11671/20 позовні вимоги ТОВ «Сучасні дорожні матеріали» було задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1717482/41513222 від 09.07.2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» №98 від 31.05.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» №98 від 31.05.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання, а саме 15.06.2020 року.

Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у відповідній адміністративній справі (відповідній частині позовних вимог).

06.01.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі №420/11671/20, а саме стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 800,00 грн. Також, у клопотанні порушувалось питання поновлення строку на подачу доказів, що підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року, у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №420/11671/20 відмовлено.

Відмовляючи в ухваленні додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача до суду не було надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу саме в адміністративній справі №420/11671/20.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТОВ «Сучасні дорожні матеріали» подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати ухвалу та ухвалити рішення про стягнення з Державної податкової служби України на користь Товариства понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2800,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає, виходяси з наступного.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 19 Закону №5076 визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 КАС України).

Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (справа №810/3806/18, справа №810/2816/18, справа №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року (справа №810/1502/18), від 30 квітня 2020 року (справа №826/4466/18).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.03.2020 року між ТОВ «Сучасні дорожні матеріали» (як клієнтом) та адвокатом Кутафіним Дмитром Вікторовичем було укладено Договір про надання правової допомоги №16-03/2020СДМ.

Відповідно до п.1.1.3. Договору предметом договору є зокрема представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального судочинства.

Пунктом 1.2 Договору передбачено надання правової допомоги у наступних формах: консультації (усні та/або письмові), реєстрація суб`єктів господарської діяльності, розробка схем оптимізації податкових зобов`язань, розробка та правовий аналіз договорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, захист від протиправних дій посадових осіб органів державної влади, надання правової допомоги у кримінальних провадженнях, представництво інтересів клієнта в судах всіх юрисдикцій та інстанцій, інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльність.

Згідно п.4.2 Договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгодженні сторонами та відображається в акті наданих послуг.

31.12.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» (як клієнтом) та адвокатом Кутафіним Дмитром Вікторовичем було підписано акт наданих послуг №1/12 від 31.12.2020 року відповідно до якого зазначено наступне:

- фіксована частина розміру гонорару у справі №420/11251/20 - 2 000,00 грн.;

- фіксована частина розміру гонорару у справі №420/11670/20 - 2 000,00 грн.;

- фіксована частина розміру гонорару у справі №420/11671/20 - 2 000,00 грн.;

- фіксована частина розміру гонорару у справі №420/11672/20 - 2 000,00 грн.;

- фіксована частина розміру гонорару у справі №420/11673/20 - 2 000,00 грн.;

- вивчення документів, вивчення нормативно правових актів, підготовка правової позиції, складання позовної заяви і підготовка додатків (8 годин х 500 грн.) - 4 000,00 грн.

Загальна вартість робіт становить 14 000,00 грн.

Також позивачем було надано до суду платіжне доручення №1169 від 04.01.2021 року по сплату послуг за договором №16-03/2020СДМ у розмірі 14 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач до суду надав договір № 16-03/2020СДМ від 16.03.2020р. про надання правової допомоги, акт наданих послуг від 31.12.2020р. № 1/12, рахунок-фактуру від 31.12.2020р. № 1/12, платіжне доручення щодо оплати коштів адвокату від 04.01.2021р. № 1169.

В апеляційній скарзі зазначено, зокрема, що фіксована частина гонорару у справі становить 2000грн., що підтверджується актом наданих послуг від 31.12.2020р. № 1/12.

В свою чергу, як зауважено також апелянтом, наведений розподіл гонорару і витрат на професійну правничу допомогу продиктований тим, що за попередньою домовленістю сторін договору, фіксована його частина становила 10 000,00 грн. При цьому, у зв`язку із роз`єднанням справ на п`ять самостійних проваджень, вказану вище суму було розділено на п`ять однакових частин та у даній справі було заявлено витрати до відшкодування пов`язані із отриманням позивачем у справі правничої допомоги 2000,00 грн. (фіксованої частки гонорару).

Крім того, як вказується апелянтом, на вивчення документів, вивчення нормативних актів, підготовку правової позиції, складання позовної заяви і підготовки додатків здійснюваних щодо позовної заяви ТОВ «Сучасні дорожні матеріали», яка стосувалась одночасно п`яти рішень Комісії ГУ ДПС, було витрачено 8 годин вартістю 500грн/година.

Враховуючи розділ справи на п`ять окремих проваджень, відповідна частина гонорару адвоката за надання правової допомоги у зазначеній частині у цій справі становить 800грн.

Таким чином, у даній справі всього заявлено до відшкодування витрат на отримання товариством професійної правничої допомоги у розмірі 2800,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до умов наявного в матеріалах справи Договору про надання правової допомоги № 16-03/2020СДМ від 16.03.2020р., укладеного ТОВ «Сучасні дорожні матеріали» з адвокатом Кутафін Дмитро Вікторович, гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та відображаються у акті наданих послуг. Факт надання послуг підтверджується актом наданих послуг. Підставою для сплати гонорару є рахунок-фактура.

Відповідно до акта наданих послуг № 1/12 від 31.12.2020р., згідно вказаного вище договору, ТОВ «Сучасні дорожні матеріали» отримано від адвоката ОСОБА_1 послуги у справах, в тому числі у справі № 420/11671/20 на суму 2800,00 грн., з яких фіксована частина гонорару адвоката 2000,00 грн. та 800 грн. вивчення документів, вивчення нормативно-правових актів, підготовка правової позиції, складання позовної заяви і підготовка додатків.

31.12.2020р. адвокатом ОСОБА_1 складено рахунок-фактуру № 1/12 на оплату послуг за договором № 16-03/2020СДМ від 16.03.2020р., на підставі акту наданих послуг від 31.12.2020р., на загальну суму 14000,00 грн.

Згідно платіжного доручення № 1169 від 04.01.2021р.. ТОВ «Сучасні дорожні матеріали» сплатило адвокату ОСОБА_1 14000,00 грн., призначення платежу: оплата за послуги зг.рах.№1/12 від 31.12.2020р.дог.про надання правової допомоги №16-03/2020СДМ від 16,03.2020р. Без ПДВ.

Враховуючи та дослідивши надані документи, усе викладене вище, з огляду на зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання, а також відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що з огляду на зміст та обсяг наданих послуг, а також задоволення позовних вимог, слід стягнути на користь позивача 2800 грн. витрат на професійну правничу допомогу та така сума на думку колегії суддів є співмірною в тому числі й з предметом спору та часом затраченим адвокатом на надання цих послуг.

Колегія суддів оцінює критично висновки суду першої інстанції з приводу ненадання позивачем жодного доказу на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу саме в адміністративній справі № 420/11671/20, позаяк на думку судової колегії, позивачем досить обґрунтовано зазначалось чому саме заявляється вимога у даному провадженні, її сума, яка є такою, що розподілена була з огляду на роз`єднання позову про скасування п`яти окремих рішень відповідача у різні п`ять проваджень.

З приводу тверджень суду першої інстанції про те, що адвокатом у справі не здійснено жодних процесуальних дій, окрім подання позову, а розділ справи на п`ять самостійних проваджень здійснено лише за ініціативою суду, колегія суддів враховую доводи апеляційної скарги, згідно яких, адвокатом Кутафіним Д.В., як представником позивача, підготовлено позовну заяву, до якої долучені належним чином посвідчені документи, що підтверджують неправомірність дій суб`єкта владних повноважень, проведено значну роботу щодо формування документів у вигляді, найбільш легкому для сприйняття судом тощо. Стосовно неподання відповіді на відзив, додаткових документів та нездійснення жодних дій щодо представництва підприємства, то у скарзі апелянтом звертається увага на відзив на позовну заяву, що поданий ГУ ДПС в Одеській області, який на думку апелянт був беззмістовним та необґрунтованим, у зв`язку з чим, Товариством було прийнято рішення не витрачати надмірно кошти на написання адвокатом додатково ще й відповіді на відзив на позов та у подальшому, з сумнівною перспективою на стягнення понесених витрат.

До того ж, апеляційний суд враховує, що з боку відповідача не надходило жодних заперечень щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, при чому що законодавчо встановлено покладення обов`язку доведення не співмірності витрат на сторона, яка заявляє клопотання про зменшення таких витрат.

У даному ж випадку, відповідачем такого клопотання не заявлялось.

До тог ж, апелянт також у скарзі наполягає на тому, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, відповідає принципам матеріального (договірного) права, процесуального права, а також правовим позиціям з даного питання, які викладені у постановах Верховного Суду у справах № 922/3142/17, № 910/22350/16, №923/567/17.

За таких обставин, враховуючи положення статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, а тому ухвалу суду першої інстанції слід скасувати.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що позов був заявлений до двох відповідачів, а саме Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області.

В свою чергу, вимоги задоволено щодо двох відповідачів.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судові витрати понесені позивачем мають стягуватись пропорційно до кількості відповідачів та відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали»- задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року у справі № 420/11671/20скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали» - задовольнити.

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області та Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні дорожні матеріали»» 2800 грн. (дві тисячі вісімсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.