Справа № 360/3436/20
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року справа № 360/3436/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Міронової Г.М., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі № 360/3436/20 (головуючий суддя І інстанції Пляшкова К.О.), складене в повному обсязі 14 грудня 2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області за позовом Державної служби геології та надр України до Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» про анулювання спеціального дозволу на користування надрами, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 15 вересня 2020 року надійшов адміністративний позов Державної служби геології та надр України до Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» про припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 12 травня 2003 року № 2999, наданого відповідачу (а.с. 1-5).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020року позовні вимоги задоволено. Припиено право користування надрами Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 12 травня 2003 року № 2999 (а.с. 95-99).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Лисичанське комунальне спеціалізоване підприємство по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просило скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до частини другої статті 26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

За змістом цієї норми, право користування надрами у випадку, передбаченому пунктом 5 статті 26 Кодексу України про надра, припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно, а у судовому порядку лише в разі незгоди користувачів. Так, ЛКСП «Лисичанськводоканал» не надавав до Держгеонадр незгоду на припинення права користування надрами.

Також вказано, що ЛКСП «Лисичанськводоканал» не відмовляється від сплати рентної плати за користування надрами, але в даний час знаходиться у скрутному фінансовому становищі.

Єдиним джерелом фінансування підприємства є прибуток, отриманий за надані послуги з центрального постачання питної води та водовідведення. Заборгованість споживачів перед ЛКСП «Лисичанськводоканал» станом на 01 вересня 2020 року складає: населення - 78713,7 тис. грн, підприємства -8021,1 тис. грн. Відповідач наскільки дозволяють фінансові можливості сплачує рентну плату за користування надрами.

Крім цього відповідач зауважує, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275 міста Лисичанськ, Новодружеськ та Привілля віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно із статтею 5 Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» документи дозвільного характеру, видані суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції вважаються такими, що продовжили строк дії на період проведення антитерористичної операції (а.с. 104-113).

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

26 квітня 2021 року від представника відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника підприємства.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Міністерством екології та природних ресурсів України 12 травня 2003 року видано ЛКСП «Лисичанськводоканал» ліцензію на користування надрами № 2999 на користування надрами строком на 15 років, а саме на видобування прісних підземних вод Білогірського родовища для господарсько-питного водопостачання (арк. спр. 7-8).

Дослідженням ліцензії на користування надрами встановлено, що однією з особливих умов цього дозволу є своєчасна і в повному обсязі сплата обов`язкових платежів (в тому числі відрахувань за геологорозвідувальні роботи) до Державного бюджету згідно з чинним законодавством.

Листом Державної фіскальної служби України від 10 січня 2018 року № 377/5/99-99-12-03-04-16 позивачу надано перелік суб`єктів господарювання, що не вносили, несвоєчасно вносили суми податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (протягом шести місяців), в якому поряд з іншими зазначено ЛКСП «Лисичанськводоканал» (арк. спр. 13-15).

Наказом Держгеонадр від 26 квітня 2018 року № 138 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» відповідно до пункту 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615, у зв`язку з порушеннями особливих умов спеціальних дозволів на користування надрами в частині своєчасності та в повному обсязі сплати обов`язкових платежів до Державного бюджету (лист Державної фіскальної служби України від 10 січня 2018 року № 377/5/99-99-12-03-04-16), враховуючи пропозиції Комісії з питань надрокористування (протокол від 18 квітня 2018 року № 5/2018), серед іншого ЛКСП «Лисичанськводоканал» встановлено термін для усунення порушень законодавства про надра до 01 липня 2018 року (арк. спр. 9, 10).

Листом Держгеонадра повідомило відповідача про прийняття наказу від 26 квітня 2018 року № 138 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» та встановлення терміну до 01 липня 2018 року для усунення порушень особливих умов в частині сплати рентних платежів за користування надрами (арк. спр. 11).

Зазначений лист направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та отримано останнім 08 травня 2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання (арк. спр. 12).

Листами Державної фіскальної служби України від 05 липня 2018 року та від 16 липня 2018 року № 124775/5/99-99-17-02-16 позивачу надано переліки суб`єктів господарювання, що не вносили, несвоєчасно вносили суми податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (протягом шести місяців), в якому поряд з іншими зазначено ЛКСП «Лисичанськводоканал» (арк. спр. 20-21, 22-24).

Наказом Держгеонадр від 07 вересня 2018 року № 311 «Про зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень, та внесення змін до наказів» відповідно до пунктів 22, 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615, у зв`язку з наявністю підстав для зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами та враховуючи пропозиції Комісії з питань надрокористування (протокол від 30 серпня 2018 року № 9/2018), серед іншого ЛКСП «Лисичанськводоканал» зупинено дію дозволу на користування надрами та надано 30 календарних днів на усунення порушень (арк. спр. 16-17).

Листом від 14 вересня 2018 року № 18422/03/14-18 Держгеонадра повідомило відповідача про прийняття наказу від 07 вересня 2018 року № 311 «Про зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень, та внесення змін до наказів», надання 30 календарних днів для надання позивачу довідки з Державної фіскальної служби України щодо відсутності заборгованості та попереджено, що у разі невиконання встановлених вимог, буде розглянуто питання щодо подальшої дії спеціальних дозволів на користування надрами (арк. спр. 18).

Зазначений лист направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та отримано останнім 25 вересня 2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання (арк. спр. 19).

Листом Державної фіскальної служби України від 27 грудня 2018 року № 24458/5/99-99-12-03-04-16 позивачу надано перелік суб`єктів господарювання, що не виконують податкові зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, в яких поряд з іншими зазначено ЛКСП «Лисичанськводоканал» (арк. спр. 29-31).

Наказом Держгеонадр від 11 березня 2019 року № 76 «Про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів» відповідно до пунктів 22, 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615, у зв`язку з наявністю підстав для поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами та враховуючи пропозиції Комісії з питань надрокористування (протокол від 06 березня 2019 року № 3/2019), серед іншого ЛКСП «Лисичанськводоканал» встановлено термін для усунення порушень законодавства про надра до 01 травня 2019 року (арк. спр. 25-26).

Листом від 18 березня 2019 року № 5053/03/14-19 Держгеонадра повідомило відповідача про прийняття наказу від 11 березня 2019 року № 76 «Про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів» та встановлення терміну до 01 травня 2019 року для сплати рентних платежів за користування надрами (арк. спр. 27).

Зазначений лист направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та отримано останнім 22 березня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання (арк. спр. 28).

Листом Державної фіскальної служби України від 20 червня 2019 року № 12145/5/99-99-12-03-04-16 позивачу надано перелік суб`єктів господарювання, які не вносили, несвоєчасно вносили суми податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (протягом шести місяців), для порушення питання зупинення дії відповідного спеціального дозволу на користування надрами, в яких поряд з іншими зазначено ЛКСП «Лисичанськводоканал» (арк. спр. 36-38).

Наказом Держгеонадр від 09 серпня 2019 року № 266 «Про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів» відповідно до пунктів 22, 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615, у зв`язку з наявністю підстав для поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами та враховуючи пропозиції Комісії з питань надрокористування (протокол від 08 серпня 2019 року № 8/2019), серед іншого ЛКСП «Лисичанськводоканал» встановлено термін для усунення порушень законодавства про надра до 01 квітня 2020 року (арк. спр. 32-33).

Листом від 19 серпня 2019 року № 16947/01/14-19 Держгеонадра повідомило відповідача про прийняття наказу від 09 серпня 2019 року № 266 «Про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів» та встановлення терміну до 01 квітня 2020 року для сплати рентних платежів за користування надрами (арк. спр. 34).

Зазначений лист направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та отримано останнім 27 серпня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання (арк. спр. 35).

Листом Державної податкової служби України від 21 травня 2020 року № 4798/5/99-00-10-02-05-2 позивачу надано перелік суб`єктів господарювання, у яких станом на 01 травня 2020 року наявний податковий борг з рентної плати за користування надрами, в якому поряд з іншими зазначено ЛКСП «Лисичанськводоканал» (арк. спр. 39).

Листом Держгеонадр від 04 червня 2020 року № 8372/01/07-20 «Щодо надання згоди/незгоди на припинення права користування надрами» повідомлено ЛКСП «Лисичанськводоканал», що Робочою групою з питань надрокористування (протокол від 02 червня 2020 року № 4-РГ/2020) розглянуто питання щодо подальшої дії спеціального дозволу на користування надрами від 12 травня 2003 року № 2999 з метою видобування прісної підземної води родовища Білогірське, наданого ЛКСП «Лисичанськводоканал»; запропоновано відповідачу у 15 денний строк надати власну позицію (згоду/незгоду) на припинення права користування надрами, зокрема, згідно зі спеціальним дозволом від 12 травня 2003 року № 2999 (арк. спр. 43-44).

Зазначений лист направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та отримано останнім 16 червня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання відповідачем (арк. спр. 45).

Листом Державної податкової служби України від 22 червня 2020 року № 5955/5/99-00-04-03-01-05 позивачу надано Перелік суб`єктів господарювання, які не вносили, несвоєчасно вносили суми податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (протягом шести місяців), для порушення питання зупинення дії відповідного спеціального дозволу на користування надрами, в якому поряд з іншими зазначено ЛКСП «Лисичанськводоканал» (арк. спр. 40-42).

Докази, які б свідчили про те, що ЛКСП «Лисичанськводоканал» повідомило Держгеонадра про своє ставлення (згоду чи незгоду) на припинення права спеціального користування надрами, суду не надані.

Спірним питанням у справі є правомірність заявлення позовних вимог щодо припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами наданого відповідачу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для припинення спеціального дозволу, ненадання відповідачем незгоди на його припинення є підставою для анулювання дозволу у судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції з наступних підстав.

Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, який наділений функціями для забезпечення реалізації державної політики у сфері раціонального використання надр, та діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1174.

Пунктом 4 зазначеного Положення визначено, що Державна служба геології та надр України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами); зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Кодексу України «Про надра» користувачі надр зобов`язані:

1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано;

2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр;

3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища;

4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві;

4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України;

5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Частиною першою статті 26 Кодексу України про надра визначені підстави припинення права користування надрами, відповідно до якої право користування надрами припиняється у разі:

1) якщо відпала потреба у користуванні надрами;

2) закінчення встановленого строку користування надрами;

3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування;

4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров`я населення;

5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр;

6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами;

7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

За змістом ч. 2 ст. 26 Кодексу України «Про надра» право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Згідно з п.п. 1 п. 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр.

У пункті 23 вказаного Порядку визначено, що право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" .

Відповідно до абзаців першого, дванадцятого пункту 24 Порядку № 615 про надання, продовження строку дії, зупинення дії, поновлення дії, переоформлення, анулювання дозволу та внесення змін до нього Держгеонадра видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження. Наказ Держгеонадр та розпорядження Ради міністрів Автономної Республіки Крим про надання, переоформлення, продовження строку дії, внесення змін до дозволу, зупинення дії, поновлення дії, анулювання, відмову в наданні чи продовженні строку дії дозволу можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Верховним Судом у постановах від 03 травня 2018 року у справі № 812/1074/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 812/1735/17, від 22 січня 2019 року у справі № 810/3865/17, від 12 серпня 2020 року у справі № 813/2441/16, від 24 листопада 2020 року у справі № 826/7821/17 вже висловлювалась правова позиція з приводу застосування положень частини першої статті 26 Кодексу України про надра. Зокрема, згідно з цією позицією ненадходження будь-якої інформації від надрокористувача з приводу питання про анулювання спеціального дозволу не може розцінюватися, як відсутність заперечень.

Порушення вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр, є самостійною підставою для припинення права користування ними згідно з пунктом 5 частини першої статті 26 Кодексу України про надра.

При цьому, що однією з умов користування надрами, яка передбачена спеціальним дозволом від 12 травня 2003 року № 2999 (пункт 3), є своєчасна і в повному обсязі сплата обов`язкових платежів (в тому числі відрахувань за геологорозвідувальні роботи) до Державного бюджету згідно з чинним законодавством.

Відповідачем цей обов`язок не виконано (що не є спірним між сторонами), та підтверджено відповідними листами Державної фіскальної служби України (Державної податкової служби).

Докази, які б свідчили про те, що товариство повідомило позивача про згоду або незгоду на припинення права користування надрами згідно із спеціальним дозволом на користування надрами, у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про порушення товариством вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування надрами, яка є самостійною підставою для припинення права користування ними.

З вищевикладених підстав колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо відсутності в Держгеонадра підстав для звернення до суду за анулюванням спеціального дозволу на користування надрами від 12 травня 2003 року № 2999, виданого відповідачу.

Що стосується доводів апеляційної скарги про існування об`єктивних обставин, що унеможливлюють своєчасну сплату ЛКСП «Лисичанськводоканал» рентної плати за користування надрами своєчасно та в повному обсязі, а також здійснення відповідачем господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції, суд зазначає, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» вказано, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Оскільки вказані відповідачем обставини за чинним законодавством України, яким врегульовано спірні правовідносини, не визначені як підстави, за умови існування яких неможливо припинити право користування надрами, суд вважає, що такі твердження не мають впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору, тому не надає їм оцінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобудку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі № 360/3436/20 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі № 360/3436/20 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2021 року.

Судді А.В. Гайдар

Т.Г. Гаврищук

Г.М. Міронова