Справа № 524/2176/21
Суддя: Вінтоняк Н. Д.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/2176/21
Провадження №2-а/524/43/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 року суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Вінтоняк Н.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДПО18 №991325 від 10.03.2021 року.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що відповідно до постанови серії ДПО18 №991325, складеної командиром взводу № 1 роти № 4 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Булатовим Олексієм Артуровичем, вона 10.03.2021 року близько 20 год. 42 хв. в м. Кременчуці, на просп. Свободи, біля буд. 4а, керувала транспортним засобом FORD EDGE, номерний знак НОМЕР_1 , у якого встановлені задні покажчики повороту червоного кольору замість жовтого, чим порушила п. 31.1 ПДР України та п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху вона не порушувала, оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням порядку притягнення осіб до адміністративної відповідальності. Зазначає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді від 18.03.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, витребувано документи та запропоновано відповідачам подати відзив на позов та докази.

30.03.2021 року від відповідача надійшли витребувані судом документи та відзив на позов, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що викладені позивачем обставини не відповідають фактичним обставинам справи. У відзиві вказано, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам закону, факт порушення зафіксовано відеокамерою, що знаходиться на одязі патрульного, про що зазначено в оскаржуваній постанові. Інспектором дотримано процедуру фіксації правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що підтверджується наданими відеозаписами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Судом встановлено, що 10.03.2021 року командиром взводу № 1 роти № 4 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Булатовим О.А. винесено постанову серії ДПО18 № 991325 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 20 год. 42 хв. в м. Кременчці, на просп. Свободи, біля буд. 4а, керувала транспортним засобом FORD EDGE, номерний знак НОМЕР_1 , у якого встановлені задні покажчики повороту червоного кольору замість жовтого, чим порушила п. 31.1 ПДР України та п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010.

Відповідно до п. 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п. 31.3 ПДР заборонено експлуатацію транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

З наявного в матеріалах справи відеозапису, який надано відповідачем, беззаперечно не вбачається порушення позивачем вимог п. 31.1 а) та п. 31.3а) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху. Крім того, суд звертає увагу, що даний транспортний засіб зареєстрований, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

У той час, як пунктом 10 Порядку у державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371), державна реєстрація нових транспортних засобів, а також тих, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до підрозділів Державтоінспекції.

У зв`язку з тим, що транспортний засіб FORD EDGE, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований у встановленому Законом порядку, можна дійти висновку, що технічний стан та конструкція вказаного автомобіля відповідає обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України.

Відтак, суд не вважає доведеним належними та достатніми доказами факт порушення позивачем вимог п. 31.1 а) та п. 31.3а) Правил дорожнього руху України.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП в контексті спірних правовідносин передбачена за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Тобто із наведеного слідує, що законодавець розділяє поняття "зовнішній освітлювальний прилад" та "попереджувальний сигнал". Не зазначається про світлові покажчики повороту й у розділі 19 «Користування зовнішніми освітлювальними приладами" Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, що відносять світлові показчики повороту до попереджувальних сигналів (Розділ 9 Правил).

Крім того, словосполучення диспозиції ч.2 ст.122 КУпАП "використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням відповідних стандартів", порушення якої інкримінується позивачеві, як вбачається з наведеного вище, стосується саме зовнішніх освітлювальних приладів та не стосується попереджувальних сигналів. Відповідальність за зазначеною нормою може наступати лише у разі порушень правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку

Таким чином суд вважає, що позивача безпідставно притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, адже положення вказаної норми не передбачають об`єктивної сторони правопорушення, про вчинення якого позивачем стверджує відповідач. Відповідні диспозиції відсутні також й у інших нормах КУпАП.

Згідно із ч. 1статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2ст. 77 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 454 грн. та витрат на професійну правничу допомогу, про орієнтовний розмір якої заявлено у сумі 5000 грн.

За подання до суду адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 454 грн., що підтверджується квитанцією № N1DH63738M від 17 березня 2021 року (а.с. 1).

Представником відповідача подано клопотання, відповідно до якого просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Згідно зі ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною 1 ст.132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 04.08.2020 р. у справі №810/3213/16.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серія ВІ № 1035657 від 16.03.2021 р., адвокатом Басай Максимом Миколайовичем на підставі договору про надання правової допомоги № 06/21 від 12 березня 2021 р. здійснюється правова допомога ОСОБА_1 у Автозаводському районному суді міста Кременчука, Полтавському апеляційному суді, Верховному Суді.

Позивачем до позовної заяви надано копію Договору № 06/21 від 12 березня 2021 року, відповідно до якого сторони погодили, що розмір гонорару адвоката за представлення інтересів клієнта у справі, дорівнює 500,00 (п`ятсот) гривень за одну годину роботи адвоката. Оплата проводиться клієнтом протягом 1 (одного) календарного дня з дати підписання сторонами Акту наданих послуг (п. 3.1., 3.2. розділу 3 Договору).

Позивачем не надано доказів, які підтверджували б оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, які оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454 грн., які понесені нею під час розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 14, 134, 139, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 991325 від 10 березня 2021 року, винесену командиром взводу № 1 роти № 4 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Булатовим Олексієм Артуровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції (, 03048, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Д. Вінтоняк