Справа № 280/2372/20
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 280/2372/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року (головуючий суддя Лазаренко М.С.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі Відповідач), в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови перерахунку пенсії позивачу та виплати різниці за минулий час;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 1 січня 2020 року у відповідності до чинної редакції ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області №18-107вих-20 від 05.03.2020 року) та виплатити різницю за минулий час.

В обґрунтування позову зазначено про те, що 11.03.2020 Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії та виплатою різниці за минулий час у відповідності до чинної редакції ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 за №1697-VІІ, надавши разом з заявою оригінал довідки прокуратури Запорізької області №18-107вих-20 від 05.03.2020 встановленої форми про розмір заробітної плати. 01.04.2020 поштою Позивач отримав лист-відповідь пенсійного органу, у якому було повідомлено про відмову у перерахунку пенсії позивача. Така відмова вмотивована тим, що «відповідно до ст. 58 Конституції України закони України не мають зворотної дії у часі». За таких обставин, як зазначив Відповідач, ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» 1697-VІІ від 14.10.2014, що набрала чинності 13.12.2019 не підлягає застосуванню до правовідносин (фактів підвищення заробітної плати працівників органів прокуратури), які мали місце до 13.12.2019. Позивач вважає, що на момент його звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області всі підстави для перерахунку пенсії визначені Конституційним Судом України були в наявності. Такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, на думку Позивача, є незаконними та необґрунтованими.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року по справі №280/2372/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено (а.с.44-46).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с.51-52).

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, постановлення висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що набрала чинності з 13.12.2019 року не підлягає застосуванню до правовідносин, які мали місце до 13.12.2019, тобто тим пенсіонерам, пенсії яким призначені до 13.12.2019 року, така позиція викладена Генеральним прокурором у листі від 18.02.2020 року №27-638 та підтримана Міністерством соціальної політики України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу Відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у 2007 році на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 Позивачу було призначено пенсію за вислугу років.

11.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки Прокуратури Запорізької області №18-107вих-20 від 05.03.2020.

Листом від 27.03.2020 за №2273-2118/Р-02/8-0800/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило позивача про не можливість задоволення вказаної заяви Позивача про перерахунок пенсії.

Правомірність відмови Відповідача у проведенні перерахунку пенсії згідно довідки Прокуратури Запорізької області №18-107вих-20 від 05.03.2020 є предметом судового розгляду у даній справі.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновків, зокрема про те, що оскільки розмір складових заробітної плати працюючого працівника на посаді слідчого в особливо важливих справа прокуратури Запорізької області у 2017 році збільшився у порівнянні з складовими заробітної плати за якими обчислено пенсію Позивачу, тому Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області на підставі наведених норм права повинно було перерахувати та виплатити позивачу пенсію за вислугу років, але цього безпідставно не зробило.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

На час призначення позивачу пенсії діяв Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (далі - Закон №1789).

Згідно частини 1 статті 50-1 Закону №1789 (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців.

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Позивач з квітня 2007 року отримує пенсію за вислугу у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до Закону №1789.

Згідно частини 18 статті 50-1 Закону №1789 (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

15.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року (далі - Закон №1697).

Згідно пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1697 визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом Закон України «Про прокуратуру» №1697 крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 462, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 512, статті 53 щодо класних чинів.

Отже, з 15.07.2015 року правове регулювання питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури закріплено у статті 86 Закону України «Про прокуратуру»№1697-VII.

Відповідно до частини 13 статті 86 вказаного Закону пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII (у редакції, чинній на момент прийняття цього Закону) було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (діяла до 15 липня 2015 року) та частину двадцяту статті 86 Закону № 1697-VІІ (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

13 грудня 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII ухвалив Рішення № 7-р(II)/2019, яким:

- визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

- положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

До того ж Конституційний Суд України установив такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Верховний Суд в постанові від 24 квітня 2019 року (справа № 826/8546/18) звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом № 1697-VІІ покладено саме на уряд.

Суди у зазначеній справі визнали протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VІІ, та зобов`язали Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та ухвалити рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Проте рішення суду Кабінетом Міністрів України виконано не було.

Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами ПФУ перерахунку зазначених пенсій, у тому числі й пенсії позивача.

Реалізація його права була забезпечена саме Рішенням КСУ № 7-р(ІІ)/2019.

З матеріалів справи встановлено, що прокуратура Запорізької області відповідно до рішення Конституційного Суду України №7-(ІІ)2019 від 13.12.2019 року надала Позивачу довідку №18-107вих-20 від 05.03.2020 року, з якої слідує те, що розмір грошового забезпечення Позивача складає 35008,96 грн. (а.с. 12).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо права позивача на перерахунок пенсії за вислугу років з урахуванням довідки прокуратури Запорізької області №18-107вих-20 від 05.03.2020 року.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для перерахунку пенсії Позивача у розмірі 60% є передчасними, оскільки вимога щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії повинна вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії на час звернення Позивача у цій справі до суду не існувало.

Відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання рішення суду у даній справі, а тому відсутні підстави вважати, що права Позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду у зразковій справі №560/2120/20, висловленій в рішенні від 14 вересня 2020 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, однак застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 27 травня 2020 року необхідно частково скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі №280/2372/20 - скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії у розмірі 60% від суми заробітної плати.

В задоволенні позову в цій частині - відмовити.

В решті рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі №280/2372/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов