Справа № 140/15060/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Ксензюк А.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/15060/20 пров. № А/857/3228/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Кузьмича С.М.

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

представника апелянта: Парфелюка Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Саліта Трейд» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 140/15060/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Саліта Трейд» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ :

19.10.2020р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Саліта Трейд» (далі ТзОВ «Саліта-Трейд» ) звернувся в суд з позовом до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 10.06.2020р. № UA204120/2020/000208/2.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.12.2020р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ТзОВ «Саліта Трейд» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.12.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник апелянта Парфелюк Г.І. підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Із змісту контракту Е/13460 від 27.05.2020р. видно що позивач ТзОВ «Саліта Трейд» придбав у фірми «Procaffe S.p.F» (Італія) «кавомашини уживані» на загальну суму 6,225,00 євро.

09.06.2020р. декларант Ліманова Ю.Г. який діє в інтересах ТзОВ «Саліта Трейд» з метою митного оформлення придбаного товару «каво-машини уживані» в кількості 41шт. подав митному органу митну декларацію №UA204120/2020/042658 у якій визначено митну вартість товару за основним методом (за ціною контракту), а саме за ціною договору (контракту) (графа 42, 43 МД) в розмірі - 6 225 євро.

Декларант одночасно із митною декларацією митному органу подав наступні документи: контракт від 27.05.2020р. № Е/13460; платіжне доручення від №82JBKLK5 від 28.05.2020р.; рахунок-фактура (інвойс) від 04.06.2020р. №С006/80; товаро-транспортні накладні (СМR) від 05.06.2020р. №2020/С006/80; довідку перевізника від 05.06.2020р. про транспортні витрати та експортну декларацію країни відправлення товару від 05.06.2020р. №20ITQSF1T0001095E1.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів посадовою особою митниці розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом.

Митний орган вказав, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору товарів, які імпортуються, за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з тим що документи, подані декларантом до митного оформлення товару та додатково надані за електронною митною декларацією МД №UA204120/2020/042658 містять розбіжності та неточності, зокрема:

- код товару, зазначений у експортній декларації країни відправлення 20ITQSF1T0001095E1 від 05.06.2020р. відрізняється від коду товару в поданій до митного оформлення МД №UA204120/2020/042658 від 09.06.2020р.;

- вартість товару, зазначена у експортній декларації країни відправлення товару 20ITQSF1T0001095E1 від 05.06.2020р. (6 425 Євро) відрізняється від вартості товару у поданій до митного оформлення МД №UA204120/2020/042658 від 09.06.2020р. та фактурі №С006/80 від 04.06.2020р.;

- згідно п.2 зовнішньоекономічного контракту від 27.05.2020р. №Е/13460 який подано декларантом для митного оформлення «кількість і ціна вказані в проформах». Згідно поданої до митного оформлення ЕМД №UA204120/2020/042658 надана лише рахунок-фактура (інвойс);

- згідно довідки про транспортні витрати від 05.06.2020р. - вартість транспортно- експедиційних витрат становить 200 грн, що не можна ідентифікувати із заявленою у МД №UA204120/2020/042658, оскільки одним транспортним засобом переміщувались ще інші консолідовані вантажі;

- проформа-інвойс №Е/13460 від 27.05.2020р. не засвідчена продавцем (підпис, печатка).

Митний орган у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та неточності з метою перевірки відомостей, що підтверджують заявлену митну вартість запропонував в 10-денний термін надати позивачу: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки, прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару, висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інші додаткові документи.

10.06.2020р. Поліська митниця Державної митної служби України прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000208/2, яким визначила митну вартість імпортованого товару за резервним методом в розмірі 12710 євро.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. (ч.2 ст.52 МК України).

ст.53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті.

Згідно ч.3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 МК України (ч.3ст.54 МК України).

Так, в документах які подані декларантом для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару, митним органом виявлені недоліки та розбіжності, а саме: код товару, зазначений у експортній декларації країни відправлення 20ITQSF1T0001095E1 від 05.06.2020р. відрізняється від коду товару в поданій до митного оформлення МД №UA204120/2020/042658 від 09.06.2020р.; вартість товару, зазначена у експортній декларації країни відправлення товару 20ITQSF1T0001095E1 від 05.06.2020р. (6 425 Євро) відрізняється від вартості товару у поданій до митного оформлення МД №UA204120/2020/042658 від 09.06.2020р. та фактурі №С006/80 від 04.06.2020р.; в п.2 зовнішньоекономічного контракту від 27.05.2020р. №Е/13460 поданого декларантом для митного оформлення «кількість і ціна вказані в проформах»; в поданій до митного оформлення ЕМД №UA204120/2020/042658 надано лише рахунок-фактура (інвойс); з довідки про транспортні витрати від 05.06.2020р. видно, що вартість транспортно- експедиційних витрат становить 200 грн, що не можна ідентифікувати із заявленою у МД №UA204120/2020/042658, оскільки одним транспортним засобом переміщувались ще інші консолідовані вантажі; проформа-інвойс №Е/13460 від 27.05.2020 р.не засвідчена продавцем (підпис, печатка).

Крім того, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом також зазначено про те, що заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих з митною декларацією, шляхом надання додаткових документів, зокрема:

1)виписки з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару;

2) прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару;

3)висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Доводи апелянта про те що суд першої інстанції не дав оцінки факту маніпулятивного (щтучного) створення відповідачем умов для невизнання заявленої декларантом митної вартості товару з метою подальшого її коригування (самостійного визначення) шляхом витребування у декларанта додаткових документів колегія суддів вважає безпідставними. Оскільки, суд першої інстанції в судовому рішенні дійшов вірного висновку, що подані декларантом документи містять недоліки та розбіжності як наслідок у митного органу виникли обгрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товару на спростування яких позивач не надав жодних доказів.

Разом з тим, позивач не надав на вимогу митного органу додаткові документи для митного оформлення імпортованого товару.

Вимоги ч.3-4 ст.53 та ч.2 ст.58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, як імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язково при її обчисленні.

ч. 9 ст. 58 МК України визначено, що розрахунки згідно із методом визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, робиться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджується документально та піддаються обчисленню.

При цьому, ч.6 ст.54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 - 4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що використовуючи право передбачене ч.5 ст.54 МК України митну вартість імпортованого позивачем товару обґрунтовано не визнано митним органом за ціною договору, оскільки надані декларантом документи містять вищевказані недоліки та розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових його митної вартості ( відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті). Тому, оскаржуване рішення про коригування митної вартості відповідає вимогам ч.2 ст. 55 МК України, оскільки у графі 33 містить обгрунтовані причини через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст. 54,55,57,58 МК України.

Крім того, апеляційний суд враховує ту обставину, що декларант на вимогу митного органу відмовився надавати додаткові витребувані документи. Тому, за результатами проведеної процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у останнього та митного органу інформації щодо вартості операцій щодо ідентичності, побідних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості, інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58-63 МК України митну вартість відповідач обґрунтовано скоригував із застосування шостого резервного методу визначення митної вартості відповідно до вимог ч.4 ст.57, ст. 62, ст.63 МК України.

Не приймає до уваги колегія судів доводи апелянта про те що суд першої інстанції не навів мотивів, з яких відхилив викладені у позові доводи позивача про необґрунтованість висновків митного органу щодо розбіжності у подані під час декларування документів. Зокрема, код товару, зазначений у експортній декларації країни відправлення 20ITQSF1T0001095E1 від 05.06.2020р. відрізняється від коду товару в поданій до митного оформлення МД №UA204120/2020/042658 від 09.06.2020р.; Різниця між фактурною вартістю товару у рахунку-фактурі від 04.06.2020р. та у експортній декларації 20ITQSF1T0001095E1 від 05.06.2020р. Проформа-інвойс №Е/13460 від 27.05.2020р. не засвідчена продавцем (підпис, печатка).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що апелянт на вимогу митного органу з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару для усунення розбіжностей, щодо надання додатково витребуваних документів, відмовився їх надавати. Тому, є припущеннями доводи апелянта про те вищевказані розбіжності не впливають на правильність визначення митної вартості товару. Оскільки, ч.2 ст. 58, ч.1 ст. 257 МК України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються не застосовується, якщо використанні декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою ( письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень Поліська митниця Держмитслужби приймаючи рішення про коригування митної вартості товару від 10.06.2020р. № UA204120/2020/000208/2 діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Саліта Трейд» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 у справі № 140/15060/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді З. М. Матковська
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 26.04.2021р.