Справа № 560/3943/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3943/20

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

27 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_2 , про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 , про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно; стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсації за не отримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 32714,43 грн; визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року; визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку в день виключення зі списків особового складу військової частини; визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 15.05.2020 року по дату винесення рішення судом у даній справі.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року позов задоволено частково; визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 32714 (тридцять дві тисячі сімсот чотирнадцять) грн. 43 коп; визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Таким чином, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року набрало законної сили 24 жовтня 2020 року.

10 листопада 2020 року, тобто після закінчення строку подання апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 оскаржила рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху.

Відповідно до ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 повернуто особі, яка її подала.

04 грудня 2020 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із заявою, поданою в порядку ст.383 КАС України, про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року, з урахуванням вже виплаченої суми.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року в задоволенні заяви позивача відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та задовольнити заяву, подану в порядку ст.383 КАС України. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що питання застосування базового місяця було предметом розгляду даної справи. Водночас, під час виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року відповідач нарахував та виплатив ОСОБА_1 індексацію доходів з липня 2016 року по лютий 2018 року у розмірі 764,00 грн, що не відповідає рішенню суду, яке виконується. Крім того, позивач стверджує, що суд першої інстанції безпідставно вказав про те, що ОСОБА_1 не вживав заходи щодо примусового виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року.

Відзиви відповідачів та третьої особи на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходили, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

09.03.2021 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшли пояснення Військової частини НОМЕР_1 , в яких відповідач зазначив про те, що 23.11.2020 нараховано індексацію грошового забезпечення з липня 2016 року по лютий 2018 року у розмірі 764,00 грн, в подальшому 26.02.2021 здійснено донарахування суми індексації грошового забезпечення в розмірі 30784,37 грн, що свідчить про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву позивача, подану в порядку ст.383 КАС України, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що визначення базового місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення не було предметом розгляду даної справи. Крім того, суд першої інстанції зазначив про те, що у разі незгоди зі станом виконання прийнятого на його користь судового рішення, то він вправі ініціювати процедуру його примусового виконання.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заяви позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що існують наступні види судового контролю за виконанням судового рішення:

1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України);

2) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Вказані вище правові норми КАС України спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача або обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, в рішенні Hornsby v. Greece Європейський Суд з прав людини (далі - Суд) наголосив на тому, що стаття 6 Конвенції проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (N 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, N 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

В п.41 вказаного рішення в контексті аналізу адміністративного провадження Суд зазначив про те, що ефективний захист сторони у такому судовому процесі та відновлення законності передбачають, що адміністративні органи зобов`язані виконати рішення цього суду. У зв`язку з цим Суд зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Отже, передбачені ст.ст.382-383 КАС України види судового контролю за виконанням судового рішення є додатковими гарантіями забезпечення права позивача на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

При цьому факт пред`явлення або відсутності пред`ялення виконавчого листа до виконання не позбавляє право позивача права звернутися із заявою про вжиття заходів судового контролю відповідно до ст.382, 383 КАС України.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано зазначив про необхідність примусового виконання рішення суду у даній справі в порядку Закону України "Про виконавче провадження".

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року.

Згідно з мотивувальною частиною вказаного рішення суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення базового місяця обчислення індексації, оскільки відповідачем протиправно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року.

Таким чином, питання застосування базового місяця було предметом розгляду даної справи, а отже суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про невиконання відповідачем рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до розрахунку, долученого позивачем до заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України, відповідач зобов`язаний виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у розмірі 83 452,33 грн (справа-замінник, а.с.8).

Відповідно до п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок №1078) індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з наданим позивачем розрахунком (справа-замінник, а.с.8) сума грошового забезпечення, яке індексується, обчислена ОСОБА_1 в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про державний бюджет на 2016-2018 роки та з урахуванням величини приросту індексу споживчих цін (коефіцієнту індексації), розрахованого зі значень індексів споживчих цін, опублікованих на офіційному сайті Держстату України, за наростаючим підсумком з січня 2008 року.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що наданий позивачем розрахунок суми індексації грошового забезпечення у розмірі 83 452,33 грн відповідає положенням Порядку №1078.

З матеріалів справи встановлено, що до письмових пояснень від 03.03.2021 №1391 (вх.№6322/21 від 09.03.2021) відповідач долучив відомості розподілу витрат, згідно з якими 23.11.2020 ОСОБА_1 нараховано індексацію грошового забезпечення за липень 2016 року - лютий 2018 року у розмірі 764,00 грн, 26.02.2021 заробітну плату-індексацію за минулі роки за судовим рішенням№560/3943/20 в розмірі 30 784,37 грн.

У зв`язку з цим відповідач стверджує, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року виконано в повному обсязі.

При цьому відповідач не наводить аргументів на спростування розрахунків позивача, а також не обґрунтовує правомірність обчислення індексації у розмірі 34548,37 грн (764,00 грн + 30 784,37 грн) з урахуванням положень Порядку №1078.

Крім того, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року.

Водночас, у наданих Військовою частиною НОМЕР_1 відомостях вказано про нарахування індексації грошового забезпечення за липень 2016 року - лютий 2018 року.

З урахуванням встановлених у справі обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач неповністю виплатив належні ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008 року.

Отже, Військова частина НОМЕР_1 не в повному обсязі виконала рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача, вчинених на виконання рішення суду.

Ч.6 ст.383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по заяви позивача не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву позивача, подану в порядку ст.383 КАС України.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_2 , про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року.

Зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та не підлягає оскарженню відповідно до ст.328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 квітня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.