Справа № 240/4498/20
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4498/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черноліхов С.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

27 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на додаткове рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року апеляційну скаргу Міністерство внутрішніх справ України залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

02 грудня 2020 року до Житомирського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі.

07 грудня 2020 року Житомирський окружний адміністративний суд прийняв додаткове судове рішення згідно якого, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, відповідач оскаржив його в судовому порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що позивачем було пропущено шестимісячний строк визначений ст. 122 КАС України звернення до суду з відповідною заявою.

09 березня 2021 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18 березня 2021 року, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач не оскаржує додаткове рішення суду в частині відмовлених вимог заяви та апелянт не наводить обґрунтувань незаконності додаткового рішення суду першої інстанції в частині протиправності стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, тому суд апеляційної інстанції переглядає додаткову постанову в межах доводів апеляційної скарги, які стосуються виключно строків звернення позивачем до суду з відповідною заявою.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги єдиною підставою для скасування додаткового судового рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року не дотримання заявником шестимісячного строку звернення до суду з відповідною заявою.

Даючи оцінку вказаним доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивач в березні 2020 року звернувся з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи з 16 грудня 2019 року внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України «Про міліцію»;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України документи щодо призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи з 16 грудня 2019 року внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою КМУ № 850 від 21 жовтня 2015 року, виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, станом на 16 грудня 2019 року.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Статтею 252 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Тобто, наведеною нормою визначено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням.

Частиною другою вказаної статті визначено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

З вказаної статті слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно з ч.7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи встановлено, що в прохальній частині адміністративного позову представник позивача просив суд стягнути на користь позивача витрати на надання правової допомоги, з наданням усіх необхідних доказів, що свідчить про дотримання останнім вимог ч.7 ст.139 КАС України.

Водночас, приймаючи рішення у даній справі та задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції не вирішив вимоги позивача щодо стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідною заявою, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що положення КАС України не встановлюють строки звернення до суду з відповідною заявою в разі заявлення позивачем вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу в адміністративному позові разом з наданням відповідних доказів що підтверджують розмір понесених витрат.

При цьому, судова колегія вважає безпідставними посилання апелянта на вимоги ст. 122 КАС України, оскільки вказаною статтею встановлені строки звернення до суду з адміністративним позовом, а не з заявою про ухвалення додаткового судового рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, то підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Ватаманюк Р.В.