Справа № 280/8980/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 квітня 2021 року Справа № 280/8980/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. за участю секретаря Фесик А.В., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новоолександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області, у якій позивач просить суд стягнути з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.08.2020 по 08.12.2020 (80 днів) у розмірі 34753 грн. 70 коп. та крмпенсацію за невикористану відпустку у розмірі 47301,07 грн, а всього 82054 грн. 67 коп.; стягнути з Григорівської сільської ради завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; стягнути з Григорівської сільської ради судові витрати: витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн., судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 по справі №8081944/18 позивача поновлено на посаді голови сільської ради Запорізького району Запорізької області з 20.12.2017. В подальшому, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 у справі №280/1666/19 позов задоволено, стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.12.2017 по 11.04.2019 у розмірі 147702 грн. 80 коп. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 по справі №280/3975/19 стягнуто з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.04.2019 по 23.10.2019 в розмірі 60384,38 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Також рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року по справі №280/2700/20 було задоволено позов позивача та стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2019 по 18.08.2020 у розмірі 92097,04 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судовий збір з у розмірі 840 грн. 80 коп. З посиланням на вимоги статті 117 Кодексу законів про працю України, ст. 27 Закону України "Про оплату праці", роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у постанові від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначає, що на теперішній час не отримав наказ (розпорядження) про поновлення на посаді, у зв`язку з чим не внесено до трудової книжки відповідного запису. У зв`язку з наявністю вини відповідача у затримці виконання судового рішення просить позов задовольнити у повному обсязі.

Григорівською сільською радою Запорізького району Запорізької області відзиву, письмових пояснень та клопотань до суду не надано. Представник у судові засідання не з`являвся.

Ухвалою суду від 28.12.2020 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 25.01.2021.

25.01.2021 протокольною ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 17.02.2021.

01.02.2021 до суду надійшли письмові пояснення Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області вх. №6056, у яких було зазначено, що з 19.07.2019 повноваження позивача припинились у зв`язку із об`єднанням територіальних громад та набуттям повноважень Новоолександрівською сільською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою. Натомість Григорівська сільська рада є юридичною особою, що реорганізована та станом на 29.12.2020 є припиненою. Отже, на думку третьої особи з 19.07.2019 відсутні підстави вважати наявність вини суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо позбавлення можливості працювати, оскільки об`єднання територіальних громад відбулось відповідно до закону. З урахуванням наведеного третя особа вважає позов необгрнутованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 17.02.2021 було зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/2700/20.

Ухвалою суду від 01.04.2021 було поновлено провадження у справі, уточнений адміністративний позов вх. №18382 від 31.03.2021 залишино без розгляду, замінено відповідача по справі - Григорівську сільську раду Запорізького району Запорізької області його правонаступником Новоолександрівською сільською радою Запорізького району Запорізької області та відкладено судове засідання на 22.04.2021.

У судове засідання 22.04.2021 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшло клопотання вх. №23082 від 22.04.2021 про розгляд справи в прядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Від представника відповідача до суду надійшло клопотання вх. №22357 про судовий розгляд без участі відповідача, заявлений позивачем позов просить залишити без задоволення.

На підставі наведеного та відповідно до приписів КАС України суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 обраний на посаду Григорівського сільського голови Запорізького району Запорізької області на останніх чергових місцевих виборах у жовтні 2015 року, відповідно до ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", приступив до виконання своїх повноважень 09.11.2015.

26.12.2017 державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Сергєєвою Т.І. внесені зміни до відомостей про юридичну особу - Григорівську сільську раду Запорізького району Запорізької області, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, а саме: змінено керівника ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , шляхом вчинення реєстраційної дії в ЄДР від 26.12.2017 за № 9000427.

Однак, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.05.2018 по справі №808/241/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018: визнано протиправним та скасовано рішення Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 01 від 20 грудня 2017 року "Про дострокове припинення повноважень голови Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області - Куща С.В.; скасовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.12.2017 за №9000427 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах" щодо Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, вчинену державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Сергєєвою Т.І.; визнано протиправним та скасовано рішення Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області №1 від 04.01.2018 "Про дострокове припинення повноважень секретаря сільської ради ОСОБА_2 ; визнано протиправним та скасовано рішення Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області №2 від 04.01.2018 "Про обрання секретаря Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області"; скасовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.01.2018 за №0000427 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах" щодо Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, вчинену державним реєстратором Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_3 .

Також встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2019 по справі № 280/5469/18 визнано протиправним та скасовано рішення Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 10.12.2018 за №1 "Про дострокове припинення повноважень Григорівського сільського голови Кущ С.В."; скасовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.12.2018 за №6000427 Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах щодо Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, вчинену державним реєстратором реєстраційних послуг Запорізької міської ради; поновлено ОСОБА_1 на посаді сільського голови Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з 20.12.2018 та рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді сільського голови підлягає негайному виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 по справі № 280/1666/19 стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.12.2017 по 11.04.2019 у розмірі 147702,80 грн.

В подальшому, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 по справі №280/3975/19 стягнуто з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.04.2019 по 23.10.2019 в розмірі 60 384,38 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Також рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.08.2020 по справі №280/2700/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про стягнення компенсації за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2019 по 18.08.2020 в розмірі 92097,04 грн. Стягнуто з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2020 по справі №280/2700/21 допущено заміну сторони у виконавчих листах, виданих Запорізьким окружним адміністративним судом 29 вересня 2020 року, в адміністративній справі №280/2700/20, а саме боржника: Григорівську сільську раду Запорізького району Запорізької області її правонаступником - Новоолександрівською сільською радою Запорізького району Запорізької області (70433, Запорізька область, Запорізький район, с. Новоолександрівка, вул.Центральна, буд.60; ).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду по справі №280/2700/20 від 11.03.2021 апеляційну скаргу Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області - задоволено частково, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у справі № 280/2700/20 -змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. Зокрема вказаною постановою суду встановлено наступне:

«Що стосується посилання скаржника на неможливість виконання ним судового рішення по справі № 280/5469/18, оскільки він не є належною стороною виконавчого провадження з виконання цього рішення, що є підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання вказаного судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Скаржником не заперечується, що Григорівська сільська рада Запорізького району Запорізької області у зв`язку з проведенням першої сесії Новоолександрівською сільською радою Запорізького району Запорізької області фактично припинила існування внаслідок приєднання її до останньої.

Частиною 3 ст. 8 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" передбачено, що об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

Отже, Новоолександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області набула усі права та обов`язки Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у тому числі щодо забезпечення поновлення порушеного права позивача у обраний ним спосіб, правомірність якого була підтверджена судом першої інстанції.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції стягнуто відповідні суми з Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Ухвалою суду від 07.10.2020 здійснено заміну сторони правонаступником - Новоолександрівською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Зазначена ухвала не оскаржена та набрала законної сили.

Крім того, щодо доводів апеляційної скарги про неможливість виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді, колегія суддів зазначає, що рішення підлягає виконанню правонаступником роботодавця і полягає у прийнятті відповідного розпорядження на підставі рішення суду, а також внесенні відповідних записів у трудову книжку. Припинення трудових відносин в такому випадку відбувається з інших підстав у встановленому законом порядку».

Розглядаючи спір по суті суд зазначає наступне.

Принцип верховенства права передбачає, що органи державного управління повинні виконувати свої функції та повноваження відповідно до законодавства, і ці функції, а також процедура прийняття управлінських рішень визначається законодавчими актами.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 74 Рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу. Принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

З огляду на приписи статті 242 КАС України обґрунтованим визнається судове рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Це означає, що судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) неодноразово у своїх рішеннях наголошував на необхідності надання оцінки аргументам учасників справи, які мають значення для розгляду справи в суді.

Серед іншого, в пункті 25 Рішення у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, Суд зазначив, що у цій справі заявниця зверталась до національних судів з вимогою вирішити її спір щодо пенсії з органами соціального забезпечення. Заявниця посилалася, зокрема, на положення статті 46 Конституції, заявляючи, що її пенсія не повинна бути нижчою за прожитковий мінімум. Однак національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позов заявниці з цієї точки зору, попри пряме посилання у кожній судовій інстанції. Не у компетенції Суду вирішувати, який шлях міг би бути найадекватнішим для національних судів при розгляді цього аргументу. Однак, на думку Суду, національні суди, цілком ігноруючи цей момент, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції. Відповідно було порушення цього положення.

Крім того, як зазначено у Висновку Консультативної ради європейських суддів від 18 грудня 2008 року № 11 (2008) до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, якість судового рішення залежить, головним чином, від якості його обґрунтування, при цьому викладення підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але є насамперед гарантією проти свавілля, оскільки, по-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати доводи, що становлять основу рішення та забезпечують його правомірність; по-друге, дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система. Підстави прийняття рішення повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими та давати можливість читачеві прослідкувати логіку міркувань, що призвели до ухвалення суддею рішення. До того ж, обґрунтування повинно засвідчувати дотримання суддею принципів, проголошених Європейським судом з прав людини (а саме додержання прав сторони захисту та права на справедливий суд). Крім того, визнаючи повноваження судді тлумачити закон, слід пам`ятати також і про обов`язок судді сприяти встановленню юридичної визначеності, адже вона гарантує передбачуваність змісту та застосування юридичних норм, сприяючи тим самим забезпеченню високоякісної судової системи.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України, яка має назву "Оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника", передбачається, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення суду про поновлення позивача на посаді до теперішнього часу не виконане, а тому порушене право останнього підлягає захисту.

Як визначено п. 1 пп. "з" Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), Порядок №100 застосовується у випадку обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Згідно п. 2 абз. 3 Порядку №100, середній заробіток, який підлягає виплаті за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За правилами п. 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з підстав невиконання роботодавцем рішення суду про поновлення на посаді за період з 19.08.2020 (наступний день після 18.08.2020, по який вже стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно рішення суду у справі № 280/2700/20) та по дату прийняття судом рішення у справі №280/8980/20 - 29.04.2020.

Суд зазначає, що середньоденна заробітна плата позивача становить 434,42 грн та кількість днів вимушеного прогулу позивача з підстав невиконання відповідачем рішення суду про поновлення позивача на посаді складає з 19.08.2020 по 29.04.2021 (включно) 176 робочих днів, в зв`язку з чим розмір виплати за вимушений прогул становить 76457 грн. 92 коп.

Отже, оскільки станом на час звернення до суду з даним позовом та вирішення справи по суті в суді позивач фактично не поновлений на посаді, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.08.2020 по 29.04.2021 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористану відпустку суд зазначає, що позовна заява не містить нормативного обгрнутування позову в цій частині.

Натомість ч. 1 ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» визначає наступне.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості.

У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке перейшов працівник.

За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Особам віком до вісімнадцяти років заміна всіх видів відпусток грошовою компенсацією не допускається.

У разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям.

Такий чином, Законом передбачено вичерпний перелік випадків, у яких виплачують компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, таку компенсацію надають:

під час звільнення працівника - грошову компенсацію виплачують за всі невикористані дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей;

у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство - грошову компенсацію за відпустку за його бажанням можуть перерахувати на рахунок підприємства, на яке перейшов працівник (або виплатити під час звільнення);

коли за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією - за умови, що тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не менше ніж 24 календарних дні (таку компенсацію не надають за дні додаткових відпусток на дітей, останню можна отримати тільки під час звільнення);

у разі смерті працівника - компенсацію за невикористані відпустки виплачують спадкоємцям.

Отже, Законом не передбачено випадку присудження грошової компенсації за невикористані дні відпустки на користь особи, яка перебуває у вимушеному прогулі через невиконання роботодавцем рішення суду про поновлення на посаді. З огляду на наведене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно статті 237-1 КЗпП України встановлено, що "Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя".

Приймаючи до уваги положення ст. 237-1 КЗпП України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995, а також дії відповідача щодо невиконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді сільського голови, які спричинили моральні страждання, і оцінюючи при цьому тривалість, характер моральних страждань позивача внаслідок таких дій відповідача, суд вважає, що сума заявленої позивачем моральної шкоди, відповідає обсягу моральних страждань позивача, в зв`язку з чим необхідно стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Відповідно до частини 1статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані сторонами докази суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Позивач у позові щодо витрат на правову допомогу заначив, що між ним та адвокатом ОСОБА_4 укладено угоду про надання правничої допомоги від 15.04.2020. Попередньо позивачем вираховано, що судові витрати, які він очікує понести у цій справі складаються з судового збору та витрати на правову допомогу з розрахунку 1000 грн. за годину роботу адвоката у судовому процесі та складання процесуальних документів. При цьому позивачем на підтвердження понесених витрат було надано суду лише не завірену фотокопію акту приймання виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги та представництво по справі №280/8980/20 (а.с. 79), доказів сплати відповідних коштів адвокату позивачем суду не надано, з огляду на що клопотання позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на посаді за період з 19.08.2020 по 29.04.2021 у розмірі 76457 грн. 92 коп.

Стягнути з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

У задоволенні решти позових вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

У задоволенні клопотання позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова