Справа № 620/5584/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5584/20 Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, при перерахунку ОСОБА_1 пенсії по рішенню Деснянського районного суду від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17, починаючи з 20.12.2016;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відповідно рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 здійснити донарахування ОСОБА_1 до пенсії, перерахованої 14.09.2020 по рішенню Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі №750/12728/17, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 20.12.2016 до моменту вирішення спору судом;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області негайно здійснити по рішенню Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 в справі № 750/12728/17, у межах суми стягнення за один місяць, виплату ОСОБА_1 заборгованість по пенсії, яка виникла при перерахунку 14.09.2020 з 01.01.2016 по 30.09.2020 в розмірі 311 264 грн. 18 коп.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області негайно здійснити виплату заборгованості по рішенню Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17 у межах суми стягнення за один місяць виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії, розмір якої виник після проведеного донарахування відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, з 20.12.2016 до моменту вирішення спору судом, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення, зобов`язавши відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду (ст. 382 КАС України).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у виплаті нарахованої пенсії, яка викладена у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.11.2020 за № 4238-4472/0-02/8-2500/20; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з жовтня 1994 року отримує пенсію згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 № 900-VIII, а також статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 починаючи з 01.01.2016 з урахуванням довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області № 101/5978 від 28.11.2017 про розмір грошового забезпечення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 рішення Деснянського районного суду від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17 в цій частині залишено без змін.

На виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова 24.01.2018 у справі № 750/12728/17, позивачу розмір пенсії був розрахований разом з надбавками та складає з 01.01.2016 - 18 175 грн. 86 коп., з 01.01.2018 - 18 327 грн. 06 коп., з 01.12.2018 - 18 345 грн. 06 коп., з 01.07.2019 - 18 371 грн. 86 коп., з 01.12.2019 - 18 401 грн. 46 коп., з 01.07.2020 - 18 431 грн. 06 коп.

В той же час, відповідачем на виконання вказаних рішень суду у справі № 750/12728/17 здійснений перерахунок помісячно становить з 01.01.2016 по 31.12.2017 - 10 740 грн. 00 коп., з 01.01.2018 - 13 730 грн. 00 коп., з 01.07.2018 - 14 350 грн. 00 коп., з 01.12.2018 - 14 970 грн. 00 коп., з 01.07.2019 -15 640 грн. 00 коп., з 01.12.2019 - 16 380 грн. 00 коп., з 01.07.2020 -17 120 грн. 00 коп., що підтверджується доповненням до звіту про виконання рішення суду Деснянського районного суду м. Чернігова 24.01.2018 у справі № 750/12728/17 (а.с. 25-27).

В результаті здійсненого перерахунку за даний період з застосуванням частини 7 статті 43 Закону Україні «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виникла заборгованість по пенсії в розмірі 311 264 грн. 18 коп., яка відображена також в мотивувальній частині ухвали Деснянського районного суду від 15.09.2020 у справі 750/12728/17.

В своєму доповненні до звіту від 15.09.2020 про виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/12728/17 від 24.01.1018 на невиплату заборгованості з 01.01.2016 по 30.09.2020 в розмірі 311 264 грн. 18 коп. Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області посилається на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затвердженого постановою КМУ від 22 серпня 2018 року № 649.

08.10.2020 позивачем направлена заява до Головного управління Пенсійного Фонду в Чернігівській області, в якій він просив на підставі рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 зробити повторно перерахунок пенсії по рішенню Деснянського районного суду від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17 без обмеження максимального розміру пенсії (а.с. 28-33).

У своїй відповіді від 10.11.2020 за № 4238-4472/0-02/8-2500/20 (а.с. 34-36) Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області посилаючись на те, що в рішенні Деснянського районного суду від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17 не було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області проводити перерахунок пенсії позивача без урахування максимального розміру пенсії, визначеного законодавством, а тому пенсія була перерахована відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774- XIII та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, якими розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Вважаючи, що Головне управління Пенсійного Фонду в Чернігівській області при перерахунку пенсії по рішенню Деснянського районного суду від 24.01.2018 у справі №750/12728/17 застосувало ч. 7 ст. 43 Закону Україні «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» діяло протиправно, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що враховуючи наявність рішень судів, які набрали законної сили та є обов`язковими до виконання, відповідач зобов`язаний згідно із частиною третьою статті 52 Закону № 2262-ХІІ виплатити належну позивачу пенсію, а отже дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у виплаті нарахованої пенсії, яка викладена у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.11.2020 за вих. № 4238-4472/О-02/8-2500/20, є протиправними. В той же час, відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції зазначив, що при розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання судових рішень у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення. Також, суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням відповідачем рішення суду.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема апелянт зазначає, що в даному випадку виник новий спір, а саме протиправні дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Колегія суддів вважає доводи апелянта частково обґрунтованими та частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, при перерахунку ОСОБА_1 пенсії по рішенню Деснянського районного суду від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17, починаючи з 20.12.2016 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відповідно рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 здійснити донарахування ОСОБА_1 до пенсії, перерахованої 14.09.2020 по рішенню Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі №750/12728/17, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 20.12.2016 до моменту вирішення спору судом, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, 08.10.2020 позивачем направлена заява до Головного управління Пенсійного Фонду в Чернігівській області, в якій він просив на підставі рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 зробити повторно перерахунок пенсії по рішенню Деснянського районного суду від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17 без обмеження максимального розміру пенсії (а.с. 28-33).

У своїй відповіді від 10.11.2020 за № 4238-4472/0-02/8-2500/20 (а.с. 34-36) Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області посилаючись на те, що в рішенні Деснянського районного суду від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17 не було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду проводити перерахунок пенсії позивача без урахування максимального розміру пенсії, визначеного законодавством, а тому пенсія була перерахована відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774- XIII та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, якими розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Відповідно до ч. 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, чинній з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто, заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення суду конституційної юрисдикції передбачено, що положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, починаючи з 20 грудня 2016 року відсутня ч. 7 статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 16.04.2020 у справі №620/1285/19.

До того ж, у згаданій постанові від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17 Верховний Суд підкреслив, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII, який прийнятий 06 грудня 2016 року, вперше опублікований в газеті «Голос України» 27 грудня 2016 року та набрав чинності відповідно до прикінцевих положень з 01 січня 2017 року, у ч.7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, як зазначив суд касаційної інстанції, буквальне розуміння змін, внесених Законом України № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня ч.7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що протягом 2018-2020 років стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що вещенаведені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо проведення 14.09.2020 (на виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17) перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 20.12.2016 з обмеженням її максимальним розміром та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 20.12.2016 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмежень максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, колегія суддів зауважує, що висновки суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, при перерахунку ОСОБА_1 пенсії по рішенню Деснянського районного суду від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17, починаючи з 20.12.2016 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відповідно рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 здійснити донарахування ОСОБА_1 до пенсії, перерахованої 14.09.2020 по рішенню Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі №750/12728/17, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 20.12.2016 до моменту вирішення спору судом, заявлені на виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17, а тому суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, колегія суддів вважає помилковими, оскільки в даному випадку відбулись нові правовідносини між позивачем та відповідачем щодо відмови останнім у перерахуку та виплаті пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру, яка викладена в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.11.2020 № 4238-4472/0-02/8-2500/20.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області негайно здійснити по рішенню Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 року в справі № 750/12728/17, у межах суми стягнення за один місяць, виплату ОСОБА_1 заборгованість по пенсії, яка виникла при перерахунку 14.09.2020 з 01.01.2016 по 30.09.2020 в розмірі 311 264 грн. 18 коп.; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області негайно здійснити виплату заборгованості по рішенню Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17 у межах суми стягнення за один місяць виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії, розмір якої виник після проведеного донарахування відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, з 20.12.2016 до моменту вирішення спору судом, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту в цій частині не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом надання до суду звіту про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, покладення на відповідача вимоги подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення не є обов`язком, а є правом суду і вирішується судом в залежності від прийнятого рішення і в залежності від необхідності та доцільності цього.

Водночас, в даному випадку, враховуючи суб`єктний склад позовних вимог, які були задоволені, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ч. 1 ст. 382 КАС України та необхідності встановити для суб`єкта владних повноважень - відповідача строк для подання звіту про виконання рішення суду.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач надав до суду докази, що частково спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його частково скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, при перерахунку ОСОБА_1 пенсії по рішенню Деснянського районного суду від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17, починаючи з 20.12.2016 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відповідно до рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 здійснити донарахування ОСОБА_1 до пенсії, перерахованої 14.09.2020 по рішенню Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі №750/12728/17, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 20.12.2016 до моменту вирішення спору судом, та прийняти в цій частині нове рішення, яким дані позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо проведення 14.09.2020 (на виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 у справі № 750/12728/17) перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 20.12.2016 з обмеженням її максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 20.12.2016 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмежень максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.