Справа № 9901/226/19
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 квітня 2021 року333333333

Київ

справа №9901/226/19

адміністративне провадження №П/9901/557/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Стрелець Т.Г., Єзерова А.А., Желєзного І.В., Стеценка С.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ступак Ю.А.

представників відповідача - Пантюхова Л.Р.

державного виконавця-Рубель І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. про заміну сторони виконавчого провадження №63451376 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 9901/226/19 за позовом ОСОБА_1 до Президента України, третя особа - Національна академія державного управління при Президентові України, про визнання протиправним і нечинним Указу Президента України,-

УСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України (надалі також - відповідач), третя особа - Національна академія державного управління при Президентові України (надалі також- Національна академія), у якому просив:

- визнати протиправним та нечинним повністю Указ Президента України від 5 квітня 2019 року №105/2019 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади президента Національної академії державного управління при Президентові України";

- поновити його на посаді президента Національної академії з 6 квітня 2019 року та допустити в цій частині негайне виконання.

За наслідками розгляду цієї справи Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду 19 травня 2020 року ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував Указ Президента України від 5 квітня 2019 року № 105/2019 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади президента Національної академії державного управління при Президентові України".

Поновив ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на посаді президента Національної академії з 6 квітня 2019 року.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді президента Національної академії звернув до негайного виконання.

Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020 року набрало законної сили.

На адресу Верховного Суду надійшло подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. про заміну сторони виконавчого провадження №63451376 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 9901/226/19.

У поданні державний виконавець просить замінити сторону виконавчого провадження № 63451376 з примусового виконання виконавчого листа № 9901/226/19, виданого 16 липня 2020 року Верховним Судом, боржника Президент України на Міністерство освіти і науки України.

Подання державного виконавця мотивоване тим, що функції з призначення та звільнення керівника Національної академії передані від Президента України до Міністерства освіти і науки України. Крім того, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо юридичної особи - Національної академії державного управління при Президентові України, внесені відомості про центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа публічного права або який здійснює функції з управління корпоративними правами держави у відповідній юридичній особі - Міністерство освіти і науки України.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року призначено розгляд подання на 26 квітня 2021 року на 12:30 годину.

Про розгляд справи повідомлено учасників справи, державного виконавця та Міністерство освіти і науки України.

В судове засідання позивач, представник третьої особи та представник Міністерства освіти і науки України не прибули.

Куйбіда В.С. надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду подання державного виконавця у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання, призначене на 26.04.2021 його представника через участь в іншому судовому засіданні.

Міністерство освіти і науки України також надіслало до Верховного Суду клопотання про відкладення судового засідання через зайнятість представника в судовому засіданні по іншій справі. В заяві заінтересована особа також наголошує на тому, що на цей час завершується процес реорганізації Національної академії, тому після приймання-передачі Академії буде можливо надати документи, які підтвердять правонаступника майна, прав та обов`язків Національної академії.

Третя особа не повідомив суду причини неприбуття в судове засідання, відзивів та заперечень щодо подання державного виконавця суду не надав.

Колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження без участі вказаних осіб та про відхилення клопотання позивача і заінтересованої особи, в якому ОСОБА_1 та Міністерство освіти і науки України просили відкласти судове засідання, оскільки за приписами частини 2 статті 379 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

В судовому засіданні державний виконавець підтримав подання з підстав та мотивів, викладених у ньому.

Представник Президента України підтримав подання державного виконавця, просив його задовольнити, посилаючись на те, що саме Міністерство освіти і науки України як орган, до сфери управління якого передано НАДУ, в силу приписів статті 13 Закону України «Про вищу освіту» наділене повноваженнями реалізувати права та обов`язки засновника, передбачені законодавством, стосовно Академії.

Дослідивши обставини, що стосуються заміни сторони виконавчого провадження при виконанні судового рішення у цій справі, заслухавши пояснення державного виконавця, представника відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

У статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За правилами частини першої статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Отже, виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом.

На стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження.

Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Головною умовою, за якою тягар боржника може бути перекладено на іншу особу є вибуття сторони виконавчого провадження.

Інститут заміни сторони виконавчого провадження є процесуальним аналогом інституту процесуального правонаступництва (стаття 52 КАС України).

За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, виходячи зі змісту наведеної вище норми, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною.

З огляду на пункт 3 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" суд вправі відмовити в заміні сторони виконавчого провадження, якщо є підстави для закінчення виконавчого провадження, зважаючи на неможливість правонаступництва у відносинах із виконання повноважень сторони у виконавчому провадженні.

Водночас, питання правонаступництва у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) є окремим, особливим видом правонаступництва, під яким розуміється перехід в установлених законом випадках повноважень та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При публічному правонаступництві обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права.

Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу.

Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом чи органом, повноваження якого щодо певних питань припинились, не можуть бути припинені взагалі, а підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок: ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції (окрім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити у судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суду слід залучити до участі у справі їх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суду необхідно залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач судом залучається інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи чи особи публічного права.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року по справі № 812/1408/16 та від 10 вересня 2020 року по справі № 420/5772/18, фактичні обставини, у яких хоча і не є подібними, проте, безпосередній підхід до розуміння питання публічного правонаступництва органів державної влади колегія суддів вважає застосовним до цієї справи.

У цій справі Судом встановлено, що 16 липня 2020 року Верховним Судом видано виконавчий лист щодо виконання від 19 травня 2020 року у справі № 9901/226/19 за позовом ОСОБА_1 до Президента України.

30 жовтня 2020 року за заявою ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 63451376, у якому позивач набув статусу стягувача, а Президент України - боржника.

До цього часу рішення Верховного Суду від 19 травня 2020 року, яким визнано протиправним та скасовано Указ Президента України від 5 квітня 2019 року № 105/2019 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади президента Національної академії державного управління при Президентові України" та поновлено ОСОБА_1 на посаді президента Національної академії з 6 квітня 2019 року не виконано.

При цьому, Суд, задовольняючи позов ОСОБА_1 , заявлений до Президента України, в частині поновлення на посаді, виходив з того, що згідно з пунктом 10 Положення про Національну академію державного управління при Президентові України, затвердженого Указом Президента України "Питання Національної академії державного управління при Президентові України" від 21 вересня 2001 року № 850/2001, керівника Національної академії державного управління при Президентові України призначає на посаду та звільняє з посади Президент України.

За наявними в матеріалах справи доказами, Указом Президента України від 5 листопада 2020 року № 487 "Про впорядкування використання об`єктів державної власності, що перебувають в управлінні Державного управління справами" погоджено пропозицію Кабінету Міністрів України та Державного управління справами (далі - ДУС) щодо передачі НАДУ (разом з Дніпропетровським, Львівським, Одеським, Харківським регіональними інститутами державного управління) до сфери управління Міністерства освіти і науки України (стаття 1) та доручено Уряду України та ДУС забезпечити передачу в установленому порядку зазначених об`єктів державної власності до сфери управління названого Міністерства (стаття 2).

Кабінетом Міністрів України 29 грудня 2020 року видано розпорядження № 1667-р, яким цілісні майнові комплекси державних закладів освіти (в тому числі НАДУ) передано з управління ДУС до сфери управління МОН.

Державним управлінням справами листом від 27 січня 2021 року №01-13/16.2/209/21 поінформовано Офіс Президента України про те, що на виконання вказаних вище Указу Президента України та розпорядження Уряду ДУС здійснило передачу цілісного майнового комплексу НАДУ (разом з відповідними інститутами) зі свого управління до сфери управління Міністерства освіти і науки України на підставі відповідних актів приймання- передачі.

Крім того, наказом Міністерства освіти і науки України від 27 січня 2021 року № 107 затверджено статут НАДУ.

Указом Президента України від 04 березня 2021 року № 84 визнано таким, що втратив чинність Указ Президента України від 21 вересня 2001 року № 850 «Питання Національної академії державного управління при Президентові України».

Отже, втратив чинність пункт 10 Положення про Національну академію державного управління при Президентові України, затвердженого Указом Президента України від 21 вересня 2001 року № 850/2001, який передбачав, що керівника Національної академії державного управління при Президентові України призначає на посаду та звільняє з посади Президент України.

Крім того, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо юридичної особи - Національна академія державного управління при Президентові України, внесені відомості про центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа публічного права або який здійснює функції з управління корпоративними правами держави у відповідній юридичній особі - Міністерство освіти і науки України ().

За таких обставин, Президент України з 04 березня 2021 року втратив повноваження щодо призначення керівника Національної академії державного управління при Президентові України, а відтак і повноваження щодо виконання зобов`язання, яке на нього покладено судовим рішенням про поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Водночас повноваження щодо поновлення позивача на посаді президента Національної академії державного управління при Президентові України передані Міністерству освіти і науки України, позаяк НАДУ передано до сфери управління Міністерства, яке в силу приписів статті 13 Закону України "Про вищу освіту" наділено повноваженнями реалізувати права та обов`язки засновника стосовно НАДУ, у тому числі і стосовно призначення та звільнення з посади керівника закладу вищої освіти.

Тобто, в даному випадку, з початку виконання Міністерством освіти і науки України функцій засновника стосовно НАДУ, відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегульовують умови та порядок передання адміністративної компетенції від Президента України до Міністерства щодо призначення та звільнення керівника Академії.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені державним виконавцем аргументи щодо необхідності заміни сторони виконавчого провадження за статтею 379 КАС України та надані ним докази є достатніми для задоволення подання.

Керуючись статтями 248, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. про заміну сторони виконавчого провадження №63451376 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 9901/226/19 за позовом ОСОБА_1 до Президента України, третя особа - Національна академія державного управління при Президентові України, про визнання протиправним і нечинним Указу Президента України - задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження № 63451376 з примусового виконання виконавчого листа № 9901/226/19, виданого 16 листопада 2020 року Верховним Судом, боржника Президент України (адреса: м. Київ, вул. Банкова, 11) на Міністерство освіти і науки України (, адреса: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 10).

Копію ухвали надіслати учасникам справи, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерству освіти і науки України.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови Великою Палатою Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л.В. Тацій

Судді А. А. Єзеров

І.В Желєзний

Т.Г. Стрелець

С. Г. Стеценко

Повний текст ухвали складений 26 квітня 2021 року.