Справа № 932/1631/21
Суддя: Кошля А. О.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/1631/21
Провадження №2а/932/39/21
Р І Ш Е Н Н Я

І МЕ НЕ М УК РА ЇН И

23 квітня 2021 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровськ у складі головуючого судді Кошлі А.О., за участю секретаря судового засідання Яковенко А.С. розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області лейтенанта поліції Забудько Сергія Сергійовича, Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправними дії та скасування постанови серія ЕАН №3794576 від 16 лютого 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постанова складена відносно нього є незаконною та винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню, оскільки 16 лютого 2021 року, він дійсно рухався в транспортному засобі Renault Kangoo днз НОМЕР_1 , проїжджаючи по вул. Макарова у напрямку вул. Енергетичної, перетинув перехрестя з вул. Будівельників. В районі вул. Енергетичної, 49 я був зупинений патрульним автомобілем Toyota Prius білого кольору. До автомобілю підійшов співробітник патрульної поліції Забудько Сергій Сергійович та вимагав пред`явити йому документи, з саме: водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, і сказав, у зв`язку з порушенням вимог дорожньої розмітки 1.18(напрямок руху тільки наліво) з лівого крайнього ряду.Дорожня розмітка, на той момент не була взагалі помітна та не відповідала вимогам ДСТУ 2587-2010 Розмітка дорожня, а саме коефіцієнт яскравості та світло повертання цієї розмітки був значно менший ніж 60 відсотків, місцями ця розмітка була повністю затерта та її було не видно, що не давало змоги ідентифікувати її як дорожню розмітку 1.18. На вимогу розглянути справу по суті у встановленому порядку, інспектор не реагував і склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Представник співвідповідача ДПП України надав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки складена постанова відповідає вимогам встановленим п.5 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. В основу прийнятого відповідачем рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання відносно нього оскаржуваної постанови були покладені фактичні дані у вигляді відеозапису із фіксацією вчиненого позивачем правопорушення. З огляду на зазначене вважає викладені вимоги позивача безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами.

Відповідач інспектор 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області лейтенант поліції Забудько С.С. про розгляд справи повідомлена належним чином, однак відзиву на позовну заяву не надала, у зв`язку із чим суддя вирішує справи не підставі наявних документів.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляд справи були повідомлені належним чином, від позивача та співвідповідача ДПП України надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач причини не явки не повідомив.

Суд дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою серії ЕАН №3794576 від 16.02.2021 ОСОБА_1 16 лютого 2021 року о 16:33:40 у м. Дніпро по вул. Енергетична, 49 керуючи транспортним засобом Renault Kangoo днз НОМЕР_1 порушив вимогу дорожньої розмітки 1.18, чим порушив п.34 ПДР - порушення вимог розмітки проїзної частини доріг та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 255 гривень.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП, передбачена відповідальність, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В обґрунтування своїх заперечень, представник ДПП зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Диск з відеозаписом, який було надано разом з відзивом на позовну заяву не містить фіксації вчинення позивачем правопорушення, а лише процедуру складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення.

В свою чергу позивачем було також надано відеозапис з відео реєстратора, який підтверджує обставини викладені позивачем.

Таким чином, судом встановлено, що докази, які б відповідали вимогам ст.251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення позивачем - відсутні.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови належним чином, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, викладені в ній дані не підтверджені належними доказами. Будь-які інші докази про наявність вини позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо вимог позивача про визнання дій поліцейського протиправними вони задоволенню не підлягають, оскільки за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішень, зокрема, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 69, 71, 77, 162, 243-246, 250 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області лейтенанта поліції Забудько Сергія Сергійовича, Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправними дії та скасування постанови серія ЕАН №3794576 від 16 лютого 2021 року- задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАН №3794576 від 16.02.2021 інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області лейтенанта поліції Забудько Сергія Сергійовичапро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О. Кошля