Справа № 818/783/16
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: А.Б. Діска
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 р. Справа № 818/783/16
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.11.2020, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 07.12.20 по справі № 818/783/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум"

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" (далі - позивач, ТОВ "Голд-Петролеум") звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.10.2015, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 362500,00 грн., з яких 290000,00 грн за основним платежем та 72500,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2016, залишеною без зміни ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2016 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" до Шосткинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення було задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Шосткинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № від 27 жовтня 2015 року на суму 362500,00 грн, з яких 290000,00 грн - за платежем - податок на додану вартість, 72500,00 грн - штрафні санкції.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.04.2020 Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.09.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2016 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Скасовуючи судові рішення Верховний Суд вказав, що судами попередніх інстанцій, не надано правової оцінки всім обставинам, з якими контролюючий орган пов`язує порушення позивачем податкового законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Ухвалою суду від 17.06.2020 було замінено відповідача - Шосткинську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Сумській області її правонаступником, яким є ГУ ДПС у Сумській області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що ТОВ "Голд-Петролеум" в березні, червні та липні 2014 року мало взаємовідносини з ТОВ "Лусін" щодо придбання суміші вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції згідно договору поставки від 17.06.2013 р. за № 39. Відповідно до умов договору ТОВ "Лусін" документально було оформлено видаткові, податкові та товарно-транспортні накладні. На час здійснення господарських взаємовідносин між ТОВ "Голд-Петролеум" та ТОВ "Лусін", останнє було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі, мало свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість та знаходилось за місцем реєстрації. На підтвердження виконання умов договору ТОВ "Голд-Петролеум" при проведенні перевірки та до матеріалів справи надав первинні документи: видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, оборотно-сальдову відомість щодо оприбуткування товару та докази сплати коштів за товар, що підтверджують здійснення поставки підприємством - ТОВ "Лусін" та придбання позивачем - ТОВ "Голд-Петролеум" суміші вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції відповідно до договору поставки від 17.06.2013р. №39. Крім того, позивачем до суду першої інстанції додаткового було надано копію договору надання послуг зберігання, укладеного з ТОВ "Альфа Хім Трейд" № 22/14 від 31.03.2014 з додатками №№ 1, 2, 3 та актами приймання-передачі №№ 1,2,3,4. Відповідно до цього договору позивач передав на зберігання ТОВ "Альфа Хім Трейд" суміш вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції у кількості 204,84 т, а також надані письмові пояснення, де вказано, що суміш вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції було придбано з метою продажу автомобілям з низькооктановими двигунами старого зразка (ГАЗ, ЗИЛ, УАЗ) та замовлення послуг у інших суб`єктів господарювання щодо перероблення вказаної високооктановий бензин марки А-95 з подальшим продажем на оптовому та роздрібному ринку. Вважає, що позивачем були надані належні первинні документи, підтверджують реальність господарських операцій з ТОВ "Лусін", а задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами. Таким чином на думку скаржника, позивачем дотримано вимоги Податкового кодексу України з реалізації на податковий кредит по операціях з ТОВ "Лусін", у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо ненадання позивачем належних та достатніх доказів неправомірності прийнятого рішення відповідачем

В свою чергу, податковим органом подано відзив на вказану апеляційну скаргу, який обґрунтовано тим, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин товариством допущено порушення вимог податкового законодавства, а надані ним докази не спростовують усіх виявлених податковим органом порушень.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що 14.09.2015 відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Голд-Петролеум" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, за результатами якої було складено Акт за № 387/18-17-22-0005/31268958 від 14.09.2015 р. (т. 1 а.с.8-37).

Перевіркою було встановлено порушення норм податкового законодавства, зокрема, :

- абз. 2 п. 181.1 ст. 181, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, за рахунок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в сумі 290081 грн., в т.ч. за липень 2013 в сумі 81 грн., за березень 2014 в сумі 50000 грн., за червень 2014 в сумі 73333, за липень 2014 в сумі 166667 грн.

Як було встановлено податковим органом, ТОВ "Голд-Петролеум" неправомірно було сформовано податковий кредит по господарських операціях з ТОВ "Лусін" з придбання суміші вуглеводів бензино-лігроїнової фракції на суму ПДВ 290081 грн.

27.10.2015 Шосткинською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ "Голд-Петролеум" по податку на додану вартість на загальну суму 362601 грн., з них: 290081 - основного платежу та 72520 грн.

Позивач частково визнав донарахований податок на додану вартість за липень 2013 року - 81 грн. та штрафну санкцію на суму 20 грн. З урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог (а.с.69-70), позивач вважає протиправним та просить скасувати податкове повідомлення-рішення Шосткинської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області № від 27.10.2015 на суму 362500,00 грн, з яких 290000,00 грн - за платежем - податок на додану вартість, 72500,00 грн - штрафні санкції.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки дійшов до висновку, що оскаржуване рішення відповідача прийнято у відповідності до вимог діючого законодавства з урахуванням встановлених в ході перевірки фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України) (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (підпункт а).

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п.п. 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту, а покупця - права на його формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Судовим розглядом встановлено, що 17.06.2013 між ТОВ "Лусін" (постачальник) та позивачем (покупець) укладено договір поставки №39, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця нафтопродукти (товар), а покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору (т.1 а.с. 73-74).

Постачальник зобов`язується передати у власність покупця нафтопродукти за умови оплати їх вартості, оформлення накладних та інших документів, які є невід`ємною частиною договору. При передачі нафтопродуктів постачальник на вимогу покупця надає сертифікати відповідності заводу виробника з переліком найменування нафтопродуктів. Постачальник зобов`язаний повідомити покупця про відвантаження товару протягом однієї доби після отримання відвантажувальної відомості вантажовідправника (підпункти 2.1.1-2.1.3 пункту 2.1 договору).

У відповідності до пункту 3.1 договору якість товару, що поставляється, повинна відповідати технічним умовам і державним стандартам, діючим на території України й підтверджуватися паспортом (сертифікатом) якості заводу виробника.

Згідно пункту 4.1 договору відвантаження товару здійснюється на підставі заявки покупця в якій зазначається вид нафтопродукту, його кількість та умови відвантаження. Підтвердженням факту направлення заявки є оплата товару та його відвантаження.

Оплата здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку на умовах 100% передплати, а в інших випадках умови оплати узгоджуються додатковою угодою.

На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаним договором позивачем було надано:

- видаткові накладні: №ЛУ3103/03 від 31.03.2014 на суму 300000,00грн., №ЛУ2706/05 від 27.06.2014 на суму 269924,50грн., №ЛУ2606/05 від 26.06.2014 на суму 170000,00грн., №ЛУ2507/04 від 25.07.2014 на суму 243555,00грн., №ЛУ2507/02 від 25.07.2014 на суму 264557,75грн., №ЛУ2507/01 від 25.07.2014 на суму 247650,00грн., №ЛУ2507/03 від 25.07.2014 на суму 244236,65грн.;

- податкові накладні: №67 від 31.03.2014, №73 від 27.06.2014, №68 від 26.06.2014, №96 від 25.07.2014, №94 від 25.07.2014, №93 від 25.07.2014, №95 від 25.07.2014,

- товарно-транспортні накладні №ЛУ3103/03 від 31.03.2014, №ЛУ-2706/05 від 27.06.2014, №ЛУ-2606/05 від 26.06.2014, №ЛУ-2507/04 від 25.07.2014, №ЛУ-2507/02 від 25.07.2014, №ЛУ-2507/01 від 25.07.2014, №ЛУ-2507/03 від 25.07.2014;

- оборотно-сальдову відомість та платіжні доручення: №585 від 24.04.2015 на суму 50000,00грн., №619 від 07.05.2015 на суму 25000,00грн, №632 від 15.05.2015 на суму 25000,00грн., №657 від 04.06.2015 на суму 10000,00грн, №666 від 08.06.2015 на суму 5000,00грн., №804 від 16.07.2015 на суму 28000,00грн., №895 від 20.08.2015 на суму 20000,00грн., №896 від 21.08.2015 на суму 20000,00грн., №898 від 26.08.2015 на суму 20000,00грн., №1104 від 12.11.2015 на суму 10000,00грн., №1105 від 13.11.2015 на суму 5400,00грн. (загальна сума 218400,00грн.) (т. 1 а. с. 76-117).

Водночас, складені за результатами господарських операцій первинні документи повинні підтверджувати і розкривати суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В інакшому випадку, такі документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку.

Так, за правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Так, в ході проведення перевірки відповідачем направлявся запит від 02.09.2015 №7122/10/18-17-22-0213 щодо доцільності придбання, зберігання та використання в господарській діяльності суміші вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції (т. 1 а.с. 64).

Проте підприємством не було надано відповіді на вказаний запит. Як і не було проведено інвентаризацію залишків суміші вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції на лист відповідача від 04.09.2015 №7142/10/18-17-22-0213 (т.1 а.с. 63 зв.).

Зазначені обставини представником позивача під час розгляду справи в суді першоїх інстанції не заперечувались.

Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 № 281/171/578/155 було затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Пунктом 5.2 Інструкції врегульовано порядок приймання нафти і нафтопродуктів під час надходження залізничним транспортом; пунктом 5.4 - порядок приймання нафти і нафтопродуктів під час надходження автомобільним транспортом.

Представник вантажовідправника, який перебуває з одержувачем у різних населених пунктах, зобов`язаний прибути не пізніше триденного строку після отримання повідомлення, за винятком випадків, коли для прибуття транспортом необхідно більше часу (у такому разі строк для прибуття дорівнює часу, необхідному для безпечного руху транспорту), якщо більший строк не обумовлено відповідним договором. Представник вантажовідправника зобов`язаний мати довіреність на право участі в прийманні нафти та/або нафтопродуктів за кількістю, що надійшла (підпункт 5.2.10 Інструкції).

За змістом підпункту 5.4.1 Інструкції перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом здійснюється згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, та Державними стандартами України 27352-87 щодо автотранспортних засобів для заправки та транспортування нафтопродуктів.

Пунктом 6.1 Інструкції передбачено, що на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною. Сторінки журналу нумеруються, шнуруються і скріплюються печаткою та підписом керівника підприємства (організації).

Відповідно до підпунктів 7.5.2, 7.5.4 Інструкції відпуск нафти або нафтопродуктів до мір повної місткості здійснюється лише за наявності свідоцтва про її повірку. Нафтопродукти відпускаються у технічно справну та чисту тару відповідно до вимог ДСТУ 4454 після пред`явлення представником вантажоодержувача доручення і свідоцтва про повірку автоцистерни.

Разом з тим, статтею 1 Закону України "Про перевезення небезпечних вантажів" від 06.04.2000 №1644-III (далі Закон № 1644-III) передбачено, що небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин.

Відповідно до Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) визначено класи небезпечних вантажів, зокрема, Клас 3: Легкозаймисті рідини, до яких відносяться, серед іншого, нафтопродукти.

Пунктом 1.4 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказом МВС України від 26.07.2004 № 822, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.08.2004 за № 1040/9639 (далі Правила, чинні на час виникнення спірних правовідносин) небезпечні вантажі дозволено перевозити автомобільним транспортом тільки у випадках, якщо вони згідно з вимогами ДОПНВ і цих Правил допущені до перевезення та коли всі вимоги щодо перевезення таких вантажів виконані.

Згідно пункту 6.9.1 Правил на всі транспортні засоби, придатні до перевезення небезпечних вантажів, Державтоінспекцією МВС України оформлюється свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів (далі - свідоцтво). Свідоцтво виконується на стандартному форматі А4 (210 Ч 297 мм), має білий колір з рожевою діагональною смужкою.

Водії транспортних засобів, що здійснюють перевезення небезпечних вантажів, проходять курс спеціальної підготовки. Водію після закінчення спеціальної підготовки та вдалої здачі іспиту, що відповідає вимогам ДОПНВ, Державтоінспекцією МВС України видається свідоцтво про підготовку, що відповідає зразку, наведеному в додатку 5 до цих Правил (підпункти 7.1.1, 7.1.5 пункту 7.1 Правил).

У відповідності до пункту 9.1 Правил під час перевезення небезпечних вантажів на транспортній одиниці, крім перелічених у Правилах дорожнього руху, мають бути такі документи: а) товаротранспортний документ на небезпечні вантажі; б) свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів; в) свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія або ДОПНВ-свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі; г) письмові інструкції.

Отже, до документального підтвердження господарських операцій з поставки нафтопродуктів існують додаткові вимоги.

Враховуючи специфіку товару (нафтопродукти), що був предметом укладеного в охоплений перевіркою період договору поставки, позивачем не надано доказів, що підтверджують виконання відправником небезпечних вантажів обов`язків, визначених Інструкцією та Правилами, як не надано й відповідних свідоцтв та дозволів.

Так само позивачем не було надано сертифікатів відповідності, паспортів якості, хоча відповідний обов`язок їх надання передбачений умовами договору поставки та на необхідності подання яких наполягав відповідач.

Не знайшли свого спростування в ході розгляду справи доводи відповідача щодо не підтвердження зберігання (наявність спеціальних сховищ, ємностей) та використання придбаного товару у господарській діяльності позивача .

Крім того, як зазначалось, оплата товару мала здійснюватися на підставі виставленого рахунку на умовах 100% передплати, а в інших випадках умови оплати мали узгоджуватися додатковою угодою до договору, проте, позивачем сплачено лише 218400,00грн. (сума поставки 1740000,00грн.), при цьому додаткової угоди про зміну умов оплати суду не подано. Також суду не було надано і доказів повної оплати товару, яка за твердженням представника позивача до цього часу не здійснена.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 було зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" у 15-денний строк з дня вручення даної ухвали надати суду письмові пояснення щодо питань, зазначених у постанові Верховного Суду від 24.04.2020, а також надати суду додаткові докази, у тому числі: сертифікати відповідності, паспорти якості товару, докази, що підтверджують виконання відправником небезпечних вантажів обов`язків, визначених Інструкцією та Правилами, відповідні свідоцтва та дозволи, а також докази на підтвердження зберігання (наявність спеціальних сховищ, ємностей) та використання придбаного товару у господарській діяльності позивача; а також доказів повної оплати за поставлений товар.

У зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду від 12.05.2020 ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 повторно зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" у 5-денний строк з дня вручення даної ухвали надати суду письмові пояснення та вищезазначені докази.

07.07.2020 представником позивача було подано суду письмові пояснення, у яких зазначається, що первинні документи за господарськими операціями ТОВ "Голд-Петролеум" за 2013-2014 роки, які було витребувано ухвалою суду від 01.07.2020, зберігались на підприємстві протягом 1095 днів та після спливу зазначеного строку - знищені. Крім того, вказано, що суміш вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції було придбано з метою продажу автомобілям з низькооктановими двигунами старого зразка (ГАЗ, ЗИЛ, УАЗ) та замовлення послуг у інших суб`єктів господарювання щодо перероблення вказаної суміші у високооктановий бензин марки А-95 з подальшим продажем на оптовому та роздрібному ринку.

Водночас, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до пунктів 44.3-44.5 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

Згідно з п. 44.4 ст. 44 ПК України якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Як свідчать матеріали справи, позивач з 01.07.2016 і до цього часу вживає заходи щодо оскарження податкового повідомлення-рішення за № від 27.10.2015, прийнятого за наслідками проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

З урахуванням вимог ст.44 ПК України, протокольною ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 ТОВ "Голд-Петролеум" було надано додатковий час для можливості відновлення знищених первинних документів, на які в письмових поясненнях робить посилання представник позивача, та які витребовувались ухвалою суду від 01.07.2020 та зобов`язано позивача надати додаткові докази щодо реалізації позивачем, придбаних у ТОВ "Лусін" сумішей вуглеводнів, бензино-лігроїнової фракції чи замовлення у інших суб`єктів господарювання послуг з переробки цих сумішей у високооктановий бензин марки А-95 та подальшого продажу останнього на оптовому та роздрібному ринку.

09.09.2020 позивачем суду було надано паспорт якості № 41 на суміш вуглеводнів лігроїно-газойлеївої фракції ТУ У 23.2.-5:2009 (т.2 а. с. 15).

Проте суд критично оцінює вказаний доказ з урахуванням того, що датою лабораторних випробувань в ньому вказано 13.10.2014, а датований цей акт 12.10.2014 у той час як спірні операції відбувались у березні, червні та липні 2014 року.

Крім того, 23.09.2020 позивачем було надано суду копію договору надання послуг зберігання, укладеного з ТОВ "Альфа Хім Трейд" № 22/14 від 31.03.2014 з додатками №№ 1, 2, 3 та актами приймання-передачі №№ 1,2,3,4. Відповідно до цього договору позивач передав на зберігання ТОВ "Альфа Хім Трейд" суміш вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції у кількості 204,84 т (т. 2 а. с. 37-41).

Водночас, оскільки за базами даних ДПС ТОВ "Альфа Хім Трейд" не має ні технічних, ні трудових ресурсів необхідних для здійснення господарської операції з надання послуг по зберіганню суміші вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції, у договорі не вказано фактичного місця зберігання, а у ТОВ "Альфа Хім Трейд" відсутні власні або орендовані об`єкти, які використовуються у його господарської діяльності, основні фонди, враховуючи фізичні властивості суміші вуглеводнів бензино-лігроїнової фракції, яка має зберігатися у спеціальних сховищах (ємностях), використання яких потребує наявності відповідних дозвільних документів, а також у зв`язку із внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Альфа Хім Трейд" 23.07.2012 відомостей щодо анульовання свідоцтва платника ПДВ і остання податкова звітність була подана за червень 2012 року, про що відповідачем було надано відповідні докази (т. 2 а.с. 53-64), протокольною ухвалою суду від 30.09.2020 було задоволено клопотання представника відповідача та зобов`язано позивача надати суду оригінал договору №22/14 від 31.03.2014 з ТОВ "Альфа Хім Трейд". Проте вимоги ухвали суду позивачем виконано не було та оригінал цього договору суду не надано.

Колегія суддів ставить під сумнів надану позивачем до суду першої інстанції копію договору №22/14 від 31.03.2014 з ТОВ "Альфа Хім Трейд" в силу ст. 94 КАС України, оскільки оригінал письмового доказу суду надано не було.

Таким чином, аналізуючи вищевстановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність реального характеру господарських відносин між ТОВ "Голд-Петролеум" та ТОВ «Лісун та фактичного виконання договору.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про дотримання позивачем вимог Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит по операціях з ТОВ "Лусін" не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд-Петролеум" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі № 818/783/16 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов