Справа № 460/8083/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/8083/20 пров. № А/857/2830/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року, ухвалене суддею Друзенко Н.В. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 460/8083/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 1700-0702-8/26493 від 03.09.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати з 25.08.2020 року ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги мотивовано тим, що на звернення позивача від 25.08.2020 року про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач надав позивачу відповідь, у якій повідомив, що підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку немає, оскільки позивач, станом на 01 січня 1993 року, менше чотирьох років проживав на території радіоактивного забруднення. Такий висновок відповідач зробив на основі інформації, яка міститься у трудовій книжці про період навчання позивача у Рівненському сільськогосподарському технікумі з 15.05.1987 року по 27.04.1989 року.

Однак, позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, зважаючи на те, що позивач надав відповідне посвідчення особи, яка постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю та довідку селищної ради, яка підтверджує його постійне проживання на території посиленого радіоекологічного контролю в смт. Соснове, Березнівського району Рівненської області.

Позивач вважає, що трудова книжка не є документом, який підтверджує факт проживання особи у певному місці. На думку позивача, лише відповідне посвідчення засвідчує статус та факт того, що особа постійно проживала на території посиленого радіоекологічного контролю. Довідка, видана селищною радою слугує лише додатковим документом, який засвідчує відповідний факт.

На думку позивача, відповідача порушив його право на пенсійне забезпечення, захист якого є можливим, шляхом визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Позиція відповідача зводиться до того, що позивач не має права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, оскільки, станом на 01 січня 1993 року, не проживав постійно на території посиленого радіоекологічного контролю в смт. Соснове, Березнівського району Рівненської області, так як у період з 15.05.1987 року по 27.04.1989 року навчався у Рівненському сільськогосподарському технікумі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення жодним чином не звернув увагу на довідку Соснівської селищної ради у якій вказано про факт постійного проживання позивача в смт. Соснове, Березнівського району Рівненської області, яка є територією посиленого радіоекологічного контролю. Позивач стверджує, що відповідне посвідчення і ця довідка підтверджують факт проживання позивача на території посиленого радіоекологічного контролю, а не дані трудової книжки.

Таким чином позивач вважає, що має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років, оскільки, досяг віку 55 років, має страховий стаж більше 30 років та, станом на 01 січня 1993 року, постійно проживав не території посиленого радіоекологічного контролю в смт. Соснове, Березнівського району Рівненської області більше 5 років.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 має статус громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного (категорії 4) та відповідне посвідчення.

09.07.2020 року ОСОБА_1 досягнувши 55-річного віку, у серпні 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом № 1700-0702-8/26493 від 03.09.2020 року, у відповідь на звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України Рівненської області повідомило позивача, що період проживання (роботи) з 26.04.1986 року у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року становить 3 роки 8 місяців 4 дні, що не дає підстав для призначення пенсії згідно з статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права на призначення пенсії за віком у віці 55 років зі зниженням пенсійного віку на 5 років, оскільки, у період з 15.05.1987 року по 27.04.1989 року навчався у Рівненському сільськогосподарському технікумі, а, отже, не проживав на території радіоекологічного контрою більше чотирьох років.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду з огляду на наступні обставини.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 11 Закону № 796-XII передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 14 Закону № 796-XII категорія 4 встановлюється особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Отже, відповідне посвідчення 4 категорії засвідчує відповідний статус особи, який пов`язаний із фактом проживання такої особи на території посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років.

Відповідно до статті 55 Закону № 796-XII громадянам, які постійно проживали або працювали у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки, та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Із аналізу наведених правових норм видно, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та працювали або проживали визначену кількість років у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Водночас, законодавець встановив перелік документів, що подаються до органу пенсійного фонду для призначення пенсії особі, яка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

Згідно з статтею 65 Закону № 796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, встановлено, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Апеляційний суд встановив те, що позивач має посвідчення особи, яка постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю в смт. Соснове, Березнівського району Рівненської області,

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» селище Соснове Березнівського району Рівненської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Порядком № 22-1 визначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-XII).

Апеляційний суд встановив те, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (4 категорії), що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1 . Факт проживання позивача в селищі Соснове Березнівського району Рівненської області засвідчує довідка Соснівської районної державної адміністрації № 1251 від 22 лютого 1993 року та довідка виконавчого комітету Соснівської селищної ради Березнівського району Рівненської області від 30.07.2020 року № 150.

Водночас, факт навчання позивача у період з 15.05.1987 року по 27.04.1989 року у Рівненському сільськогосподарському технікумі, на думку апеляційного суду, не спростовує факту проживання позивача у в селищі Соснове Березнівського району Рівненської області, оскільки за місцем навчання позивач перебував тимчасово, тим часом, постійне місце проживання позивача протягом часу навчання залишалось незмінним

Отже, апеляційний суд вважає, що позивач має право на зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.03.2003 року передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За нормою статті 26 вказаного Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років.

Сторонами не заперечуються ті обставини, що позивач на час звернення до відповідача досяг віку 55 років та має страховий стаж 36 років 2 місяці 25 днів.

Отже, позивач відповідає умовам, які необхідні для призначення пенсії за віком у віці 55 років, зважаючи на зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, відтак відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII є необґрунтованою.

Суд зазначає, що відмова відповідача в призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку, яка оформлена листом № 1700-0702-8/26493 від 03.09.2020 року, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не може бути скасована.

Водночас, належним способом захисту порушеного права у цьому випадку є визнання відмови відповідача у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII протиправною.

Тому, апеляційний суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту, шляхом визнання протиправною відмови відповідача у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII та зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію з 25.08.2020 року зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому її необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Апеляційний суд встановив, що за подання позову позивач сплатив 840,80 грн., а за подання апеляційної скарги 1261,20 грн.

Отже, на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, необхідно стягнути 2102 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року в справі № 460/8083/20 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати з 25.08.2020 року ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області сплачений судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складений 27.04.2021 року