Справа № 640/31415/20
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Київ № 640/31415/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості у сумі 169 876,61 грн.,

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної податкової служба у Київській області (далі по тексту - позивач, ГУ ДПС) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якому просить суд стягнути з рахунків відповідача у банках, що обслуговують боржника, 169 876,61 грн. на користь Державного бюджету в рахунок погашення податкового боргу із земельного податку з фізичних осіб.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг із земельного податку з фізичних осіб у розмірі 169 876,61 грн., який виник у тому числі і внаслідок несплати відповідачем нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями податкових зобов`язань, які не оскаржені у судовому чи адміністративному порядку; позивачем сформовано та виставлено ОСОБА_1 податкову вимогу, проте відповідач не сплатив наявну заборгованість; зазначена вимога також не оскаржувалась відповідачем, не відкликана, а отже є чинною станом на момент подачі позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки вважає, що позивачем невірно зазначено відповідача у справі; податкові повідомлення-рішення, які слугували підставою виникнення податкового боргу, відповідач не отримав, крім того, в зазначених податкових повідомленнях-рішеннях відсутній розрахунок в порушення положень Податкового кодексу України; у відповідача відсутній обов`язок сплачувати земельний податок у звязку з відсутністю у власності платника нерухомого майна.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до довідки начальника Ірпінського управління ГУ ДФС у Київській області станом на 11 квітня 2019 року згідно даних ІС «Податковий блок» по ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) обліковується податковий борг у загальній сумі 169 876,61 грн.

Відповідно до довідки-розрахунку по ФОП ОСОБА_1 вказаний борг виник внаслідок несплати земельного податку з фізичних осіб у розмірі 41 871,23 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 22 жовтня 2017 року №25230-0000, у розмірі 41 871,44 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2018 року №3-1008, у розмірі 636,38 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2018 року №-1008, у розмірі 85 497,56 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 07 серпня 2018 року №-1008.

Враховуючи те, що відповідачем у встановленому законом порядку сума податкового боргу не сплачена, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до статті 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до підпункту 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно зі статтею 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Положеннями статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

З карток особового рахунку платника податків, вбачається, що за результатами нарахування земельного податку з фізичних осіб станом на 31 грудня 2018 року за податковим номером НОМЕР_1, заборгованість по бюджету 51 (селищний) становить 172 879,28 грн., заборгованість по бюджету 50 (місцевий бюджет) становить 376 821,07 грн. При цьому, предметом позову є стягнення податкового боргу з ФОП ОСОБА_1 у розмірі 169 876,61 грн.

За приписами пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 58.1, абзацу 2 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: 1) невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; 2) завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; 3) заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Згідно з пунктом 287.5 статті 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 287.9 статті 287 Податкового кодексу України у разі, якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені цією статтею, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Як зазначалося судом, відповідно до довідки-розрахунку по ФОП ОСОБА_1 вказаний борг виник внаслідок несплати земельного податку з фізичних осіб у розмірі 41 871,23 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 22 жовтня 2017 року №25230-0000, у розмірі 41 871,44 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2018 року №3-1008, у розмірі 636,38 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2018 року №-1008, у розмірі 85 497,56 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 07 серпня 2018 року №-1008.

Позивачем долучено до матеріалів справи копії корінців податкових повідомлень-рішень від 26 лютого 2018 року №-1008, якими ОСОБА_1 донараховано земельний податок з фізичних осіб у розмірі 85 497,56 грн. за 2018 рік, а також копії фіскальних чеків, відповідно до яких вказані податкові повідомлення-рішення направлено засобами поштового зв`язку 31 травня 2018 року ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та які повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання»; у зв`язку з отриманням інформації з адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України у Київській області щодо місця проживання відповідача за адресою АДРЕСА_2 , позивачем повторно направлено вказані податкові повідомлення-рішення за даною адресою, які отримані особисто відповідачем відповідно до наявної в матеріалах справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Проте, оскільки у наданому позивачем розрахунку податкові повідомлення-рішення від 26 лютого 2018 року №-1008 не зазначені, а жодних інших доказів чи пояснень стосовно включення донарахованих вказаними податковими повідомленнями-рішеннями сум земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_1 до складу суми податкового боргу, яка є предметом позову в межах заявлених позовних вимог позивачем не надано, суд не приймає до уваги я кості доказів на підтвердження предмету позову податкові повідомлення-рішення від 26 лютого 2018 року №-1008 та докази їх направлення, вручення ОСОБА_1 .

Крім того, матеріали справи містять копію корінця податкового повідомлення-рішення від 26 лютого 2018 року №-1008, яким ОСОБА_1 донараховано земельний податок з фізичних осіб у розмірі 636,38 грн. за 2018 рік, а також копії фіскальних чеків, відповідно до яких вказане податкове повідомлення-рішення направлено засобами поштового зв`язку 31 травня 2018 року ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та яке повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання»; у зв`язку з отриманням інформації з адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України у Київській області щодо місця проживання відповідача за адресою АДРЕСА_2 , позивачем повторно направлено вказане податкове повідомлення-рішення за даною адресою, яке отримані особисто відповідачем відповідно до наявної в матеріалах справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Проте, оскільки у наданому позивачем розрахунку податкового боргу податкове повідомлення-рішення від 26 лютого 2018 року №-1008 не зазначене, а жодних інших доказів чи пояснень стосовно включення донарахованих вказаним податковим повідомленням-рішенням сум земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_1 до складу суми податкового боргу, яка є предметом позову в межах заявлених позовних вимог позивачем не надано, суд не приймає до уваги в якості доказів на підтвердження предмету позову податкове повідомлення-рішення від 26 лютого 2018 року №-1008 та докази його направлення, вручення ОСОБА_1 .

Також матеріали справи містять копію податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2017 року №25230-0000, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 41 871,23 грн., на корінці якого міститься прізвище та ініціали ОСОБА_2 та підпис у графі про отримання; дата отримання не вказана. Проте, оскільки у наданому позивачем розрахунку податкове повідомлення-рішення від 30 червня 2017 року №25230-0000 не зазначене, а жодних інших доказів чи пояснень стосовно включення донарахованих вказаним податковим повідомленням-рішенням сум земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_1 до складу суми податкового боргу, яка є предметом позову в межах заявлених позовних вимог позивачем не надано, суд не приймає до уваги я кості доказів на підтвердження предмету позову податкове повідомлення-рішення від 30 червня 2017 року №25230-0000 та докази його отримання ОСОБА_1 .

Матеріали справи містять копію податкового повідомлення-рішення від 25 квітня 2018 року №3-1008, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 41 871,44 грн.; вказане податкове повідомлення-рішення направлено засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та яке повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання»; матеріали справи містять докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 проживає за іншою адресою ( АДРЕСА_2 ), проте, доказів направлення зазначеного податкового повідомлення-рішення за адресою проживання ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Крім того, оскільки у наданому позивачем розрахунку податкове повідомлення-рішення від 25 квітня 2018 року №3-1008 не зазначене, а жодних інших доказів чи пояснень стосовно включення донарахованих вказаним податковим повідомленням-рішенням сум земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_1 до складу суми податкового боргу, яка є предметом позову в межах заявлених позовних вимог позивачем не надано, суд не приймає до уваги я кості доказів на підтвердження предмету позову податкове повідомлення-рішення від 25 квітня 2018 року №3-1008 та докази його отримання ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності податкового повідомлення-рішення від 22 жовтня 2017 року №25230-0000, податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2018 року №3-1008, податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2018 року №-1008 та податкового повідомлення-рішення від 07 серпня 2018 року №-1008, доказів їх направлення/вручення у встановленому Податковим кодексом України порядку, а також враховуючи невідповідність заявлених у межах даного позову сум податкового боргу із земельного податку з фізичних осіб ФОП ОСОБА_1 відповідно до довідки-розрахунку із зафіксованими у зворотньому боці облікової картки платника податку сумами недоїмки, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено заявлену до стягнення суму податкового боргу у розмірі 169 876,61 грн.

Крім того, суд зазначає, що позивачем долучено до матеріалів справи частину документів, якими, на думку ГУ ДПС, підтверджується наявність податкового боргу відповідача, а частково - ОСОБА_1 , як фізичної особи.

Проте, статус фізичної особи відмінний від статусу фізичної особи-підприємця, що, в свою чергу, виключає можливість ототожнювати відповідача, заявленого в межах даного позову із фізичною особою ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.п. 1,2 розділу ІІ Порядку податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Матеріали справи містять копію корінця податкової вимоги від 05 лютого 2019 року №69846-17, виставлену ОСОБА_1 , відповідно до якої станом на 04 вересня 2016 року сума боргу становить 148 047,60 грн. та докази її вручення ОСОБА_1 12 лютого 2019 року.

Проте, оскільки відповідач проти наявності у нього податкового боргу заперечує, а позивачем не надано жодних доказів наявності у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджуються документально та нормативно, що, відповідно, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Оцінюючи вищевикладені обставини в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення податкового боргу з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління Державної податкової служби у Київській області - відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова