Справа № 640/1694/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1694/19 Суддя першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Кобаля М.І., Лічевецького І.О.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про:

- визнання протиправними дій Відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 90% до 70% від суми грошового забезпечення;

- зобов`язання Відповідача перерахувати та виплатити без обмеження максимального розміру пенсію позивачу в розмірі 90% від суми грошового забезпечення згідно зі статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату за попередній період невідкладно та однією сумою;

- визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо неврахування при перерахунку пенсії ОСОБА_2 надбавки особам, які працюють в умовах режимних обмежень у розмірі 15%, надбавки за оперативно-розшукову діяльність у розмірі 50%, надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 100%, премію у розмірі 37%, які він отримував до перерахунку пенсії;

- зобов`язання Відповідача перерахувати та виплатити без обмеження максимального розміру пенсію позивачу, включаючи надбавку особам, які працюють в умовах режимних обмежень у розмірі 15%, надбавку за оперативно-розшукову діяльність у розмірі 50%. надбавку за особливо важливі завдання у розмірі 100%, премію у розмірі 37%, починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату за попередній період невідкладно та однією сумою;

- визнання протиправними дій Відповідача щодо виплати ОСОБА_2 лише 50% суми підвищення пенсії;

- зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві виплачувати 100% суми підвищення без обмеження максимального розміру пенсії Позивачу, перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату за попередній період невідкладно та однією сумою;

- визнання протиправними дій Відповідача щодо не виплати позивачу пенсії в повному в розмірі та зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві перерахувати та виплатити заборгованість пенсії у сумі 23 274,96 грн. за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.10.2019 року позов задоволено частково та приписано:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_2 під час її перерахунку з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії за вислугу років призначеної ОСОБА_2 з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату за попередній період невідкладно та однією сумою.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 у розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату за попередній період невідкладно та однією сумою.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не виплати ОСОБА_2 пенсії в повному в розмірі за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_2 заборгованість з пенсії у сумі 23 274,96 грн. за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року, здійснивши виплату однією сумою.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві строк у десять днів з дня набрання рішенням суду законної сили для подання звіту про виконання рішення.

Попередити Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Стягнути на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 305,20 грн. (дві тисячі триста п`ять гривень двадцять копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн. (одинадцять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019 року апеляційну скаргу ГУ ПФ в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.10.2019 року повернуто апелянту.

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із клопотанням про накладення штрафу на керівника ГУ ПФ в м. Києві за невиконання судового рішення.

У доповненні до клопотання Позивач поряд з проханням накласти штраф на керівника ГУ ПФ в м. Києві, відповідального за виконання рішення суду у цій справі, просив також встановити новий строк для подачі суду звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 року вирішено:

1. Клопотання ОСОБА_2 про накладення штрафу задовольнити.

2. Накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Дзядевич Ларису Вікторівну (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ідентифікаційний код Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 42098368) штраф у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 45 400,00 грн. (2 270,00 х 20) за неподання Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 року.

3. Половину штрафу у розмірі 22 700,00 грн. стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), іншу половину у розмірі 22 700,00 грн. - на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, рахунок отримувача - UA6026007, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100).

4. Попередити керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Дзядевич Ларису Вікторівну про те, що за правилами частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

6. Попередити керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - ОСОБА_1 про те, що відповідно до частини сьомої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем після набрання законної сили рішенням суду у цій справі не було подано звіт про виконання судового рішення, що вказує на його невиконання та має своїм наслідком накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, оскільки будь-яких доказів неможливості своєчасного виконання рішення суду останнім не надано.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Відповідач та ОСОБА_1 (далі - Апелянт, Дзядевич Л.А.) як керівник ГУ ПФ в м. Києві подали аналогічні за змістом апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу суду про накладення штрафу. В обґрунтування своєї позиції зазначають, що, по-перше, судом не було досліджені наявні у матеріалах справи документи щодо виконання судового рішення, а тому висновки про накладання штрафу є передчасними, по-друге, згідно позицій Верховного Суду факт невиплати заборгованості є підставою для встановлення нового строку для подання звіту, а не накладення штрафу, по-третє, Верховний Суд неодноразово підкреслював, що штраф є мірою покарання, а тому можливість його накладення може бути реалізована лише у випадку встановлення обставин, які свідчать про умисне невиконання чи недобросовісне виконання рішення.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 року було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційні скарги та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.04.2021 року, яке у подальшому було відкладено на 26.04.2021 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-доповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Приписи ст. 382 КАС України визначають, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, відповідальним за виконання рішення суду, у розумінні положень ст. 382 КАС України, є керівник суб`єкта владних повноважень, яким, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є ОСОБА_1 з 20.08.2020 року.

Крім того, судовою колегією враховується, що, як було встановлено вище, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва було зобов`язано ГУ ПФ в м. Києві подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня набрання ним законної сили, а також вказано, що у разі невиконання обов`язку щодо подання звіту про виконання судового рішення у встановлений строк судом можу бути застосовані заходи, передбачені ч. 2 ст. 382 КАС України.

У рішенні від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що після набрання 13.12.2019 року рішенням суду у цій справі законної сили, ГУ ПФ в м. Києві було зобов`язане у строк до 23.12.2019 року включно виконати судове рішення та подати звіт про його виконання. Разом з тим, протягом встановленого судом строку та у подальшому більше ніж рік Відповідачем не подавалися ні клопотання про продовження строку для подачі звіту чи про неможливість виконання рішення суду, ні документи на підтвердження виконання судового рішення.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно п. п. 4, 5 п. 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно ст. ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 (далі - Порядок № 649), який був чинний на час набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Відповідно до п. 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Пунктом 3 Порядку № 649 передбачено, що боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Згідно п. п. 4, 5 Порядку № 649 черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Приписи п. 10 Порядку № 649 визначають, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Матеріали справи свідчать, що, хоча Відповідачем і не було подано звіт про виконання судового рішення, однак останнім на виконання судового рішення: здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення до пенсії та заборгованості з пенсії за період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року у розмірі 23 274,96 грн.; обраховано нараховану суму коштів за період з 13.12.2019 року по 31.01.2020 року в сумі 5 751,41 грн., яке було виплачено у лютому 2020 року; обчислено розмір доплати різниці пенсії з 01.01.2018 року по 12.12.2019 року в сумі 100 586,19 грн. та різниці пенсії за період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року в сумі 23 274,96 грн. і вказано, що її виплата здійснюватиметься за правилами Порядку №649; визначено розмір належної до виплати пенсії з 01.06.2019 року у розмірі 14 553,00 грн. Також повідомлено Позивача, що нараховані за рішенням суду кошти в сумі 123 861,15 грн. взято на облік у реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, за №52055 (а.с. 99-100).

У подальшому листом від 17.09.2020 року №21159-21703/Г-02/8-2600/20 ГУ ПФ в м. Києві повідомило ОСОБА_2 , що у зв`язку із скасуванням Порядку №649 алгоритм погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів фактично не змінився, а рішення взято на облік за окремою бюджетною програмою за №53126 та виплати будуть проведені після отримання відповідних бюджетних асигнувань (а.с. 96-97).

Отже, ГУ ПФ в м. Києві вжило заходи з метою виконання рішення суду у справі №640/1694/19.

Колегією суддів враховується, що фактична невиплата нарахованих пенсійних виплат зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання ГУ ПФ в м. Києві встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічну позицію Верховний Суд України висловив, зокрема, в ухвалі від 19.05.2015 року у справі № 21-1044а15 та у постанові від 22.11.2016 року у справі № 804/5081/13-а, а також Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24.01.2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 16.07.2018 року у справі № 811/1469/18.

У постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №560/523/19 підкреслено, що, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Судом апеляційної інстанції також враховується, що Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацом другим пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується вчинення ГУ ПФ в м. Києві дій, спрямованих на виконання судового рішення у цій справі, невиплата перерахованих сум пенсії має місце не внаслідок ухилення від виконання судового рішення, а через відсутність у необхідному розмірі коштів, необхідних для його виконання, колегія суддів приходить до висновку, що хоча рішення суду у цій справі не було виконано Відповідачем у повному обсязі, а останнім без наявних на те об`єктивних причин не забезпечено подачу звіту про виконання рішення суду у встановлений строк, проте

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Окружного адміністративного суду міста Києва про те, що невиконання ГУ ПФ в м. Києві рішення суду у повному обсязі є безумовною підставою для накладення на керівника управління штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про накладення штрафу неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні клопотання про накладення штрафу - відмовити.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 382 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року - скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою у задоволення клопотання ОСОБА_2 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду в адміністративній справі №640/1694/19, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді М.І. Кобаль

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови складено та підписано « 26» квітня 2021 року.