Справа № 520/9333/2020
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

27.04.2021 № 520/9333/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича (вул. Молочна, буд. 18, к. 25, м. Харків, 61001), третя особа - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції акціонерного банку "Укргазбанк" (вул. Космічна, буд. 20, м. Харків, 61145, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просять:

- визнати незаконними та протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, що полягають у здійсненні приватним виконавцем Бабенком Д.А. примусового виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2012 у справі №2027/2916/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки - 1/2 та 1/4 частин чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 , та проведенні конкретних виконавчих дій - опису та арешту майна боржника, призначення суб`єкта оціночної діяльності та проведення оцінки іпотечного майна, передачі на реалізацію арештованого нерухомого майна - предмету іпотеки та заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду в зазначеній частині у виконавчих провадженнях №61100506 та №62096914 під час дії тимчасового мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 №1304-УІІ із внесеними змінами;

- скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області області Бабенка Дмитра Анатолійовича від 15.05.2020 про стягнення з боржника основної винагороди та про відкриття виконавчих проваджень у виконавчих провадженнях №61100506 та №62096914 - в частині стягнення основної винагороди у розмірі 390 731,45 грн., як нарахованої з перевищенням розміру, встановленого Законами України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», «Про виконавче провадження» та Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643;

- визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, що порушують права неповнолітньої дитини та полягають у відкритті виконавчих проваджень №61100506 та №62096914 стосовно примусового виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2012 у справі №2027/2916/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки - чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , у зв`язку з порушенням вимог статті 3, частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» щодо виконання рішення суду, за яким боржником є неповнолітня дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича від 15.05.2020 про відкриття виконавчих проваджень №61100506 та №62096914 з примусового виконання виконавчих листів №2027/2916/2012, виданих 26.04.2018 Московським районним судом м. Харкова про звернення стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості в розмірі 142 302 долари США 55 центів та 117 797 гривень 55 копійок на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», як такі, що винесені з порушенням прав неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та порушенням вимог статті 3, частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не підлягають виконанню приватним виконавцем;

- визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, що порушують права неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та полягають у здійсненні приватним виконавцем Бабенком Д.А. примусового виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2012 у справі №2027/2916/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки - 1/2 та 1/4 частин чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 з порушенням вимог ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», п.67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 в частині здійснення реалізації іпотечного майна, право власності та право користування на яке мають неповнолітні діти, без отримання попередньої згоди органів опіки та піклування.

Ухвалою суду від 14.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Витребувано у Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича матеріали виконавчих проваджень №61100506 та №62096914 та запропоноввано відповідачу надати до суду у строк до 23.04.2021 вказані матеріали та відзив на позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження від 14.04.2021 надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 26.04.2021.

Відповідач право на подання відзиву не скористався, матеріалів виконавчого провадження суду не надав.

Ухвалою суду від 26.04.2021 у задоволенні клопотання позивачів про розгляд справи №520/9333/20 за правилами загального позовного провадження відмовлено.

За правилами ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що містяться в них, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду міста Харкова від 28.03.2012 по справі №2027/2916/2012 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Укргазбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики харківської міської ради про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ АБ Укргазбанк загальну заборгованість за кредитним договором № 119 від 03.05.2007 в розмірі 142302 (сто сорок дві тисячі триста два) долари 55 центів США та 117797 (сто сімнадцять тисяч сімсот девяносто сім) гривень 55 копійок. В рахунок погашення зазначеної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки чотирикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Виселено відповідачів з квартири без надання іншого жилого приміщення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.02.2013 вищевказане судове рішення залишено без змін.

Додатковим рішенням по справі №2027/2916/2012 постановлено в рахунок погашення заборгованості в розмірі 142302 (сто сорок дві тисячі триста два) долари США 55 центів та 117797 (сто сімнадцять тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 55 копійок звернути стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. здійснюється виконавче провадження № 62100506 та № 62096914 з примусового виконання виконавчих листів №2027/2916/2012, виданих 26.04.2018 на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова у справі № 2027/2916/2012 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стягувачем в означених виконавчих провадженнях є ПАТ АБ «Укргазбанк».

Не погоджуючись з постановами про відкриття вказаних виконавчих проваджень та діями відповідача, спрямованими на виконання рішення суду, позивачі звернулися до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, в рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Положеннями ст. 287 КАС України особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Судовим розглядом встановлено, що предметом спору у цій справі є вимоги визнання незаконними дій приватного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та їх скасування, а похідними від цих вимог є скасування інших постанов.

Постанови про відкриття виконавчого провадження винесені на підставі виконавчих листів, які видані судом у зв`язку з виконанням рішення Московського районного суду міста Харкова від 28.03.2012 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, тобто щодо виконання судового рішення у цивільній справі.

З наведеного вбачається, що в цій справі предметом спору є оскарження рішень та дій приватного виконавця, які прийняті (вчинені) ним щодо виконання судового рішення у цивільній справі, на підставі якого видавалися виконавчі листи Московським районним судом м. Харкова.

Відповідно до ч. 1 ст. 447, ч. 1 ст. 448 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом вбачається, що в провадженні Московського районного суду м. Харкова перебувала скарга на дії Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича під час виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Московським районним судом м. Харкова у справі № 2027/2916/2012, в якій заявлені аналогічні вимоги та обгрунтування.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова 05.03.2021 у задоволенні скарги відмовлено.

На вказану ухвалу суду подано апеляційну скаргу, на даний час справа перербуває на розгляді Харківського апеляційного суду.

Отже, оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 були відповідачами у цивільній справі та є боржниками у виконавчих провадженнях (за виконавчими листами у цивільних справах) з примусового виконання рішення у цивільній справі, то справа щодо оскарження позивачами постанов державного виконавця, прийнятих під час здійснення виконавчих дій у виконавчих провадженнях щодо виконання судових рішень, ухвалених судами однієї юрисдикції, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 1207/1329/12, у постанові від 10.04.2019 у справі 815/4483/16 та у постанові від 21.04.2019 у справі № 757/53656/17-а.

Щодо посилання позивачів на висновки Великої Палати Верховного Суду висловлених у справі 127/9870/16-ц суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне. Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду висловлений у спірних правовідносинах які не є аналогічними правовідносинам у даній справі. Оскільки, в зазначеній справі позивачем було заявлено вимогу про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, що відповідно до частини 2 статті 74 Закону № 1404-VIII можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Щодо вимоги позивачів про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення основної винагороди, суд зазначає, що підставою для звернення позивачів до суду є їх твердження про незаконність винесених постанов про відкриття виконавчого провадження, тобто ставиться під сумнів сам факт законності цих рішень з приводу наявності підстав для відкриття виконавчого провадження, інші вимоги є похідними.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 21.02.2020 по справі №643/5597/19.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Положеннями ст. 239 КАС України визначено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що дана справа має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

На підставі встановлених судом обставин справи та з урахуванням наведених вище норм законодавства, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Керуючись положеннями ст.ст.5, 47, 142, 189, 229, 238, 239, 248, 256, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича (вул. Молочна, буд. 18, к. 25, м. Харків, 61001), третя особа - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції акціонерного банку "Укргазбанк" (вул. Космічна, буд. 20, м. Харків, 61145, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копії ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Суддя О.М. Шляхова