Справа № 420/7512/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/7512/20

Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Одеса, 20 жовтня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадженняапеляційну скаргу Громадської організації "Товариство "ВОСТОК", поданої за підписом керівника Абрамович О.В. на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020р. по справі за адміністративним позовом Громадської організації "Товариство "ВОСТОК" до голови Одеської обласної державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування розпорядження №465/од-2020 від 15.07.2020 року, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року Громадська організація «Товариство «ВОСТОК»(надалі ГО «Товариство «ВОСТОК», позивач) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до голови Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Одеської ОДА Куцого М.В. № 465/од-2020 від 15.07.2020; зобов`язання відповідача вирішити питання про передачу земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0435 площею 12 га у власність ГО «Товариство «Восток».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 квітня 2020 року отримав відповідь від Голови ООДА Куцого М.В. 2088/1/01-1 18/2406/2-20 від 31.03.2020 про розгляд звернення ГО «Товариство «Восток» щодо надання йому у власність земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0435 на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту), на котрій побудовано більше 1000 гаражів членами ГО «Товариство «Восток». У відповіді Голова ООДА Куций М.В., посилаючись на ст. ст. 82, 122, 127, 128 та главу 21 ЗК України, зазначив, що у разі надходження відповідного клопотання з усіма необхідними документами обласна державна адміністрація розгляне його у порядку, встановленому нормами чинного законодавства. Поза увагою голови ООДА Куцого М.В. лишилось, що ГО «Т «ВОСТОК» 09 липня 2019 року уже зверталась до ООДА з клопотанням щодо вирішення земельного питання, а чинним законодавством не передбачено повторного звернення до органу державної влади з одним і тим же питанням (до ООДА). Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/4957/19 від 10.02.2020, яке набрало законної сили 17.06.2020, було визнано бездіяльність ООДА протиправною. Також голова ООДА Куций М.В. не взяв до уваги, що ГО «Товариство «Восток» відповідно до статуту є непідприємницьким товариством і не здійснює підприємницьку діяльність. Вказана земельна ділянка є вільною і позивач бажає отримати її у власність. Громадська організація «Товариство «ВОСТОК» фактично є гаражно-будівельним кооперативом та добросовісно, відкрито і безперервно користується земельною ділянкою на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Кадастровий номер: :01:001:0435, Державна власність, Цільове призначення: 12.04 - для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства площа: 12 га впродовж тривалого часу. На вищезазначеній земельній ділянці громадянами (учасниками ГО «Товариство «Восток») було побудовано гаражі, котрі на даний час не мають правового статусу (не оформленні у відповідності до діючого законодавства). На даний час ГО «Товариство «Восток» не має можливості проводити свою статутну діяльність, так як ООДА не сприяє виконанню статутних завдань та не забезпечує додержання законних прав ГО «Товариство «Восток» (не передає земельну ділянку ГО «Товариство Восток»).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ГО «Товариство «ВОСТОК» подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що ухвалюючи рішення у даній справі, суд першої інстанції послався на розпорядження голови ООДА № 290/А-2016 від 16.05.2016 року, яке в свою чергу не було предметом розгляду. Крім того, роблячи висновок про обґрунтованість спірного розпорядження з посиланням на розпорядження голови ООДА № 290/А-2016 про передачу земельної ділянки в оренду на 49 років ПП «Південьпарксервіс», суд першої інстанції не взяв до уваги, що земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0435 згідно інформаційної довідки № 177542222 від 15.08.2019р. є вільною (не перебуває у користуванні). Договірні правовідносини виникають з моменту укладення сторонами договору оренди. Цей момент не пов`язується з моментом видання наказу про передання в оренду земельної ділянки. Отже, такий наказ не є правовстановлюючим документом. Апелянт наголошує на тому, що розпорядження голови ООДА № 290/а-2016 від 16.05.2016 року спрямоване на незаконне заволодіння земельною ділянкою державної власності площею 12,000 га(кадастровий номер :01:001:0435), а відтак спірне розпорядження від 15.07.2020р. № 465/од-2020 є протиправним. Також, на думку апелянта, судом першої інстанції не було встановлено обставин, які передували прийняттю розпорядження № 290/А-2016 від 16.05.2016р. та № 465/од-2020 від 15.07.2020р., а саме: чи було законним передавати земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0435 площею 12,00 га ПП «Південьпарксервіс» під об`єкти (споруди): КПП-1-площею 49,9 кв.м.; КПП-2-площею 40,2 кв.м. та вбиральня строком на 49 років, в той час лишаючи безправними громадян членів ГО «Товариство «ВОСТОК», котрі побудували за власний кошт 1100 гаражів на вищезазначеній земельній ділянці;, та судом попередньої інстанції не надано оцінку зазначеному специфічному, доречному та важливому аргументу. Також, апелянт вказує на те, що дана справа не підлягала розгляду за правилами спрощеного провадження.

22.01.2021 року за вхід. № 1248/21 від відповідача у справі голови Одеської обласної державної адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні та залишити судове рішення у цій справі без змін мотивуючи наступним. Стосовно розгляду справи за правилами спрощеного провадження відповідач зауважує, що ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування справу віднесено до категорії незначної складності і вирішено питання щодо її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, що є логічним та співрозмірним із предметом судового розгляду. У позовній заяві Позивач просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Одеської ОДА № 465/од-2020 від 15.07.2020; зобов`язати відповідача вирішити питання про передачу земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0435 площею 12 гау власність ГО «Товариство «Восток». Спірне розпорядження стосується відмови у наданні у користування (оренду) земельної ділянки ГО «Товариство «ВОСТОК», однак є незрозумілим яким чином, навіть якщо припустити скасування відповідного розпорядження, на підставі нього можна заяви вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи те, що спірна земельна ділянка є державною власністю та у позові та апеляційній скарзі не наведено розрахунку і не підтверджено можливість стягнення грошових коштів на підставі цього розпорядження. До того ж, у апеляційній скарзі не наведено, яким чином розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, унеможливив встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. При цьому апелянт не був позбавлений можливості викласти свої доводи у письмовому вигляді, надати належні та допустимі докази на підтвердження своєї позиції. Апелянтом нічим не доведено, не підтверджено, необґрунтовано порушення вимог процесуального законодавства судом першої інстанції під час винесення ухвал, а таке посилання є безпідставним, адже ухвали винесені у повній відповідності до процесуального законодавства. Щодо суті позову, відповідач вказує, що спірна земельна ділянка - кадастровий номер: :01:001:0435 належить до земель державної власності, власником (розпорядником) якої є держава в особі Одеської обласної державної адміністрації. Відповідне право на зазначену земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Одеська обласна державна адміністрація неодноразово повідомляла апелянта про те, що розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 16.05.2016р. № 290/А-2016 земельну ділянку загальною площею 12,0000 га (кадастровий номер :01:001:0435) надано в оренду на 49 років приватному підприємству «Південьпарксервіс» для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення) на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту) (копія додається). При цьому в силу частини п`ятої статі 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Отже, апелянту відмовлено у наданні в користування (оренду) земельної ділянки, яка вже перебуває в користуванні іншої юридичної особи на підставі чинного розпорядження.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2020 року, для розгляду цієї справи було визначено склад суду: головуючий суддя: Градовський Ю.М., та судді Яковлєв О.В., Крусян А.В.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2020 року було відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.01.2021 року було задоволено заяву керівника Громадської організації "Товариство "ВОСТОК" Абрамовича Олексія Володимировича про відвід колегії суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В., Яковлєва О.В.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду даної справи визначено склад колегії: головуючий суддя Танасогло Т.М. та судді Димерлій О.О., Єщенко О.В.

Ухвалою апеляційного суду від 12.01.2021 року вказану справу прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Танасогло Т.М. та судді Димерлій О.О., Єщенко О.В.

Також, вказаною ухвалою за клопотанням позивача, в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду витребувано у Одеської обласної державної адміністрації належним чином засвідчені копії усіх письмових доказів, на підставі яких було прийнято спірне розпорядження голови Одеської ОДА № 465/од-2020 від 15.07.2020 року, а також докази дотримання вимог ст. 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» при прийнятті спірного розпорядження.

22.01.2021 року за вхід. № 1247/21 відповідачем на виконання зазначеної ухвали до суду були надані відповідні документи.

У зв`язку із перебуванням судді Димерлія О.О, у період з 22.02.2021 р по 03.03.2021 р., судді Єщенка О.В., у період з 22.02.2021р. по 26.02.2021р. та судді Танасогло Т.М. у період з 21.03.2021р. по 28.03.2021р. у відпустці, процесуальні дії не здійснювались.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 09.07.2019р. ГО голова правління ГО «Товариство «Восток» звернувся до Одеської обласної державної адміністрації із клопотанням № 69, в якому просив надати у користування (оренду) земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0435, державна власність, цільове призначення: J.12.04 - для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства площа: 12 га на строк 50 років.

Листом від 07.08.2019 №5229/1/01-29/4657/2-19 Одеська обласна державна адміністрація, за результатами розгляду клопотання позивача від 09.07.2019 № 69, повідомила, що розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 16.05.2016р. № 290/А-2016 земельну ділянку загальною площею 12,0000 га (кадастровий номер :01:001:0435) надано в оренду на 49 років приватному підприємству «Південьпарксервіс» для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення) на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Рішенням ООАС від 10.02.2020, залишеним без змін постановою 5ААС від 17.06.2020, по справі № 420/4957/19 Одеську обласну державну адміністрацію зобов`язано розглянути клопотання Громадської організації «Товариство «Восток» за № 5229/01-29/1/1-19 від 09.07.2019 у встановленому Земельним кодексом України порядку з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи вищезазначений спір, ООАС виходив із того, що відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його наданні, незважаючи на надсилання заявнику листа за наслідками розгляду заяви, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

При цьому, суд звернув увагу, що клопотання ГО «Товариство «Восток» підлягає розгляду саме щодо надання у користування (оренду) земельної ділянки, а не у власність, як позивачем вказано у позовних вимогах, так як клопотання містило саме прохання про надання земельної ділянки у користування (оренду). Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого "земельного" питання. У світлі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

На виконання вищезазначеного рішення ООАС від 10.02.2020 по справі № 420/4957/19 Одеська обласна державна адміністрація розглянула клопотання Громадської організації «Товариство «Восток» за № 5229/01-29/1/1-19 від 09.07.2019, за результатами чого прийнято розпорядження від 15.07.2020 № 465/од-2020 «Про відмову у наданні у користування (оренду) земельної ділянки».

Не погодившись із яким позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту оскаржуваного розпорядження ООДА від 15.07.2020 № 465/од-2020 щодо повторного розгляду клопотання ГО «Товариство «Восток» від 09.07.2019 № 69 (вх. № 5229/01-29/1/1-19) вбачається, що останнє прийнято на підставі ст. ст. 41, 119-120, ч. 2 ст. 134 ЗКУ та з огляду на видання розпорядження голови ООДА від 16.05.2016 № 290/А-2016 «Про надання приватному підприємству «Південьпарксервіс» в оренду на 49 років земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту), яким передану земельну ділянку площею 12,000 га (кадастровий номер :01:001:0435) в оренду на 49 років ПП «Південьпарксервіс».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (часина перша статті 3 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Частинами 1,2 статті 41 ЗК України визначено, що житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Житлово-будівельні (житлові) та гаражно-будівельні кооперативи можуть набувати земельні ділянки у власність за цивільно-правовими угодами.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Підстави набуття права власності на землю із земель державної та комунальної власності визначено статтею 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі ЗК України).

В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У відповідності до ч. 5 ст. 116 ЗКУкраїни, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Пунктом "в" частини третьої цієї статті передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

За вимогами ч. 1 ст. 82 ЗК України, юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) внесення земельних ділянок її засновниками до статутного капіталу; в) прийняття спадщини; г) виникнення інших підстав, передбачених законом.

Тобто, нормами чинного земельного законодавства визначено конкретні випадки набуття у власність земельних ділянок юридичними особами.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0435 належить до земель державної власності, власником (розпорядником) якої є держава в особі Одеської обласної державної адміністрації. Відповідне право на зазначену ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав.

Розпорядженням голови ООДА від 16.05.2016 № 290/А-2016 земельну ділянку загальною площею 12,000 га (кадастровий номер :01:001:0435) передано в оренду на 49 років ПП «Південьпарксервіс» для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення) на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту).

При цьому, як було зауважено вище, в силу приписів ч. 5 ст. 116 ЗК України, можливість передачі у власність або користування громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Тобто, як вказується відповідачем, використання ГО «Товариство «ВОСТОК» земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0435 здійснюється без будь-яких правовстановлюючих документів, тобто є самовільним, що позивач помилково вважає належною та достатньою підставою для передачі ГО «Товариство «Восток» у власність такої земельної ділянки, яка вже розпорядженням голови ООДА від 16.05.2016 № 290/А-2016 передана в оренду на 49 років ПП «Південьпарксервіс».

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач у відзиві на позовну заяву зауважував, що ПП «Південьпарксервіс» зверталось до обласної державної адміністрації, як власник об`єктів нерухомості. На підтвердження чого були надані відповідні документи з проханням передати спірну земельну ділянку, та обласною державною адміністрацією було прийнято відповідне розпорядження.

В свою ж чергу, позивачем жодним чином не доведено та не підтверджено належними доказами наявності на території спірної земельної ділянки об`єктів нерухомості належних ГО «Товариство «ВОСТОК».

Тобто, колегія суддів вважає ґрунтовним твердження відповідача у справі про те, що зв`язок між Товариством позивача та спірною земельною ділянкою взагалі не доведено.

Враховуючи викладені вище обставини, розпорядженням ООДА від 15.07.2020 № 465/од-2020 щодо повторного розгляду клопотання ГО «Товариство «Восток» від 09.07.2019 № 69 (вх. № 5229/01-29/1/1-19) цілком правомірно відмовлено позивачу у наданні в користування (оренду) земельної ділянки, яка вже перебуває в користуванні іншої юридичної особи на підставі чинного розпорядження.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було обґрунтовано не взято до уваги доводи позивача у цій справі щодо наявність потреби в передачі спірної земельної ділянки йому у власність, оскільки предметом розгляду за спірним розпорядженням, як було вірно зауважено у оскаржуваному судовому рішенні, було саме передача в користування (оренду) земельної ділянки.

Не заслуговують також уваги й твердження ГО «Товариство «ВОСТОК» стосовно того, що фактично ця громадська організація є гаражним кооперативом, а не громадською організацією, та вказана земельна ділянка необхідна їй задля задоволення потреб учасників цього кооперативу, оскільки на ній розташовані гаражі, побудовані власним коштом громадян.

Так, відповідно до приписів Закону України «Про кооперацію», кооперативні організації створюються з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів шляхом прийняття рішення про створення кооперативу його установчими зборами, яке оформляється протоколом, з подальшою державною реєстрацією.

Тобто, метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

При цьому, ГО «Товариство «ВОСТОК» згідно відомостей з ЄДРПОУ є громадською організацією (громадським об`єднанням), тобто за визначенням Закону України «Про громадські об`єднання» - добровільним об`єднанням фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що та обставина, що керівник ГО «Товариство «ВОСТОК» уособлює організацію, керівником якої він є, як кардинально іншу, метою якої є ведення спільної господарської діяльності, зазначаючи при цьому, що ГО є неприбутковою організацією, свідчить лише про недотримання статутної діяльності, що очевидно взагалі не може бути враховано при зверненні до державного органу з питання отримання в користування (оренду) земельної ділянки.

Отже, посилання ГО «Товариство «ВОСТОК» як на підставу для його задоволення, на ст. 41 ЗК України є необґрунтованим.

При цьому, апеляційний суд наголошує на тому, що як було зазначено вже вище, ГО «Товариство «ВОСТОК» взагалі не доведено взаємозв`язку його зі спірною земельною ділянкою, як-то не підтверджено права власності жодного його учасника на збудовані на спірній земельній ділянці гаражі, тощо, що б в свою чергу свідчило про існування бодай якоїсь підстави для отримання права користування спірною земельною ділянкою.

Більше того, позовна вимога щодо зобов`язання голови ООДА вирішити питання про передачу земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0435 площею 12 га у власність ГО «Товариство «Восток» взагалі не має жодного підґрунтя, адже основною вимогою було заявлено - визнання протиправним та скасування розпорядження голови Одеської ОДА Куцого М.В. № 465/од-2020 від 15.07.2020, яким вирішувалось порушене ГО «Товариство «Восток» питання щодо передачі земельної ділянки в користування (оренду).

Вказане свідчить, що питання про передачу у власність спірної земельної ділянки яке передувало б зверненню до суду із даною вимогою, позивачем не порушувалось, а відповідачем не вирішувалось.

З цього приводу, судом попередньої інстанції було обґрунтовано звернуто увагу на те, що кожен довід сторони повинен бути спрямованим на захист конкретно вираженого порушеного права / інтересу, тоді як в розглядуваному позові з боку позивача наявні виключно безпідставні аргументи в бік отримання позивачем у власність чи користування земельної ділянки, за умови повного ігнорування змісту правових та фактичних підстав, що обумовлюють прийняття відповідного рішення уповноваженим органом.

Не заслуговують на увагу також посилання сторони позивача на висновки ВС/КАС у постанові від 18.06.2020 по справі № 802/1827/17-а, так як зазначене рішення не є релевантним відносно розглядуваного спору.

Так, у справі № 802/1827/17-а ВС/КАС дійшов висновку про те, що застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні. В такому разі суд під час перевірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання. Оскільки клопотання вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд клопотання не захистить прав заявника.

Між тим, як вірно зауважив суд першої інстанції, в межах розгляду даного спору судом перевірено конкретні підстави відмови в наданні у користування (оренду) земельної ділянки спірним розпорядженням і визнано їх обґрунтованими та правомірними. Що ж стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути питання щодо передачі земельної ділянки у власність позивача, - судом встановлено, що відповідна процедура суб`єктом звернення у встановлений законодавством спосіб не ініціювалася, а відповідно й відсутні бездіяльність / дія / рішення за результатами адміністративної процедури, які можуть бути оскаржені в судовому порядку. Відтак, правові та фактичні обставини, які б обумовлювали потребу в зобов`язанні суб`єкта владних повноважень розглядувати питання щодо передачі земельної ділянки у власність позивача, відсутні.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів відхиляє за необґрунтованістю, позаяк з приводу розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, апеляційний суд звертає увагу, що перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами, визначений у ч. 4 ст. 257 КАС України та включає спори:

щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 року, позовну заяву було прийнято судом першої інстанції до розгляду та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням предмету спірних правовідносин.

На переконання колегії суддів, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не призвів до неправильного вирішення даного спору, зважаючи на наявність у сторін у справі в тому числі й позивача можливості надавати письмові пояснення до суду, тощо. У зв`язку із чим, підстави для скасування судового рішення на цій підставі відсутні.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з приводу того, що на підстав оскаржуваного розпорядження може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, що перевищує п`ятсот розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки вказана земельна ділянка є державною власністю.

З приводу інших процесуальних порушень, а саме прийняття ухвал про відмову у зупиненні провадження у даній справі, допиту свідків, тощо, колегія суддів оцінює критично, позаяк такі обставини були в тому числі перевірені судом апеляційної інстанції та їх необхідність була відхилена, що в свою чергу також не призвело на переконання колегії суддів, до неправильного вирішення спору.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Товариство «Восток» - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 420/7512/20- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.