Справа № 620/4993/20
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4993/20 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.,

судді: Ключкович В.Ю.,

Парінов А.Б.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оформлене листом від 28.07.2020 №2500-0346-7316, про відмову в призначенні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, згідно пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.07.2020 (з дня звернення) пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, згідно пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивача подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року відкрито провадження в справі за апеляційною скаргою позивача та розгляд справи призначено відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України у порядку письмового провадження.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в періоди: з 04.07.1994 по 25.07.1995, з 19.08.1995 по 03.05.1998, 09.05.1998 по 15.12.1998, з 06.02.1999 по 14.12.1999, з 15.12.1999 по 31.12.2003, 30.09.2016 по 30.06.2020 працював на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку згідно з списком №2.

Загальний страховий стаж на момент звернення становить 26 років 4 місяці 13 днів із них 13 років 9 днів на посадах передбачених Списком № 2 робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку.

09.07.2020 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах. До заяви крім трудової книжки та інших визначених чинним законодавством документів, надав уточнюючі довідки які підтверджували факт роботи на посадах робота на яких, дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 було відмовлено, про що повідомлено листом від 28.07.2020 №2500-0346-8/27316.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не призначення пенсії за віком за Списком № 2, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах із-за відсутності необхідного пільгового стажу по Списку №2, підтвердженого документами, визначеними чинним законодавством та загального страхового стажу, оскільки довідку від 17.08.2020 №07/1839, видану ТОВ Фірма «ТехНова», позивач до Головного управління із заявою про призначення пенсії не подавав, а отже відповідачем приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії, зазначена довідка не аналізувалась.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від .01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 9 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (стаття 10 Закону №1058-IV).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним вище особам пенсії призначають за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого в Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 розділу XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону №1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць: чоловікам після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше ніж 30 років, з них не менше ніж 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності вказаного страхового стажу, пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення необхідного віку, страхового стажу:

- з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах (6 років 3 місяці), пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до пункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - також Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Також статтею 2 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (стаття 7 Закону №1788-ХІІ).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 4.1).

З аналізу наведених норм права вбачається, що особа має право на отримання різних видів пенсії, які можуть призначатися або у відповідності до Закону №1058-IV, або згідно Закону №1788-ХІІ. При цьому, громадянин сам обирає вид пенсії, яку бажає отримувати, подавши до органу, що призначає пенсію, відповідну заяву.

У поданому позові позивач просить суд визнати протиправною відмову відповідача в призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов`язати ГУПФУ в Чернігівській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи електрозварником та електрогазозварником.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731(далі - Порядок 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 10 вказаного Порядку№383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і періоду виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 , в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці повинно бути зазначено: - періоди роботи, які зараховуються в спеціальний стаж; - професія або посада; - характер виконуваної роботи; - розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; - первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

За дослідженням копії трудової книжки позивача судом встановлено, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на підприємствах.

А саме, згідно записів трудової книжки позивач з 01.09.1988 року по 03.03.1989 працював на «ЗЖБИиК» Дніпропетровського басейного управління ПГР газо-електрозварювальником 3 розряду. 03.03.1989 присвоєна кваліфікація електрозварювльника 4 розряду по 07.08.1989. З 20.09.1989 по 31.01.1990 працював в СУ-3 Смоленської АЕС електрозварювальником ручної дугової зварки 4 розряду. В ППС ПКО «Чернігов» СУ-1 з 26.02.1990 по 01.02.1991 - електрозварювальником 4 розряду. З 04.02.1991 по 06.08.1992 - газоелектрозварювальником 4 розряду на дільниці малої механізації Чернігівського Облрембудтресту. З 07.08.1992 по 24.01.1994 - електрозварювальником ручної дугової зварки 4 розряду на Чернігівському будівельному комбінаті трест «Чернігівбуд». З 04.07.1994 по 14.12.1999 в ВАТ «Київенергоремонт» електрозварювальником 3-5 розряду ручної зварки. З 15.12.1999 по 31.12.2003 Чернігівська ТЕЦ ( в подальшому реорганізована і перейменована в Комунальний енергогенеруючий підрозділ «Чернігівська теплоелектроцентраль» ТОВ фірми «ТехНова» ) - електрогазозварником 4 розряду. З 04.01.2004 по 31.03.2005 електрозварником ручної зварки 5 розряду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у поясненнях суду першої інстанції відмовив позивачу у зарахуванні саме стажу роботи з 15.12.1999 по 31.12.2003 згідно запису у трудовій книжці № 22 з тих підстав, що у довідці ТОВ Фірма «ТехНова» посад позивача зазначена як електрозварник, що не відповідає даним наказу № 1679к від 15.12.1999, яким він був зарахований за переводом з ВАТ «Київенергоремонт».

Колегія суддів звертає увагу, що пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинний на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992

Тобто в період роботи позивача необхідно застосовувати Список 2, який був чинний у цей період.

Також, відповідно до розділу ХХХІІІ "Загальні професії (у всіх галузях господарства)" Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (що втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2016 року № 461) до Списку 2 відносяться електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки

Отже посада електрогазозварника передбачена Списком № 2.

Слід також звернути увагу, що списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Розділом XXXII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Розділом XXXIII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники» та «газозварники».

З огляду на вищезазначене, професія електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) передбачена у всіх списках № 2.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Відповідна правова позиція викладена Верховним судом неодноразово, у тому числі у постановах від 23 грудня 2019 року у справі № 535/103/17, від 26 березня 2020 року у справі №193/45/17, від 27 березня 2020 року у справі № 607/1266/17.

За викладених обставин, при наявності відповідного запису у трудовій книжці позивача та наданого позивачем до Головного управління додатку до наказу від 21.10.1999 №161 відповідно до переліку № 3 професія електрогазозварник пройшла атестацію робочих місць та віднесена до шкідливих умов праці, у відповідача не було підстав до відмови у зарахування зазначеного періоду роботи до пільгового стажу.

Наразі, колегія суддів звертає увагу, що за заявою позивача про призначення пенсії відповідачем не приймалося відповідне рішення. Лист від 28.07.2020 №2500-0346-7316 не є рішенням про призначення (відмову у призначенні) пенсії позивачу згідно його заяви від 09.07.2020 року.

Зазначені обставини судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність рішення відповідача.

Крім того, як вірно зазначає апелянт у апеляційній скарзі, із змісту листа від 28.07.2020 №2500-0346-7316 не вбачаються підстави відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, який саме період не враховано та з яких підстав.

Відповідно до пп. 1, 3, 5, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначений вище лист відповідача не дає розуміння підстави відмови в призначенні пенсії та не відповідають приписам ст. 2 КАС України, оскільки відповідач не прийняв рішення про зарахування стажу роботи, яке дає право на пільги або його не зарахування, чим обмежив право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або визначеність у підставі відмови, яка може бути оскаржена позивачем.

Отже , колегія суддів приходить до висновку, що неприйняття відповідачем рішення за заявою позивача від 09.07.2020 про призначення пенсії є бездіяльністю , яка має бути визнана протиправною.

Зважаючи на вказане вище, колегія суддів вважає за необхідне, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не прийняття рішення за заявою позивача від 09.07.2020 про призначення пенсії.

Колегія суддів також зауважує, що відсутність у вказаній відповіді пенсійного органу зазначення який стаж не був зарахований до пільгового стажу позивача унеможливлює дослідження судом цього питання.

Отже позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону №1788-XII є передчасним, оскільки фактично рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу на пільгових умова із зазначенням підстав відмови не приймалося.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2000 (заява №38722/02)). «Ефективний засіб правого захисту» в розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується та приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених суду повноважень законодавцем.

Згідно з п. 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 №21-87а13).

Тобто, призначення та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

В той же час, вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача саме призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №1788-XII з 09.07.2020 (дати звернення) не підлягають задоволенню, оскільки на даній стадії вони є передчасними і призведуть до втручання в дискреційні повноваження відповідача щодо обчислення сумарного стажу роботи, зокрема пільгового, для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Колегія суддів звертає увагу, що судом не обчислюється дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, оскільки суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 124 Конституції України, виконує виключно функцію правосуддя і є органом судової гілки влади, не має право перебирати на себе повноваження, виконання яких покладено на органи виконавчої влади, до якої відноситься відповідач, який і повинен вирішити питання щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії позивачу, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені під час розгляду заяви позивача, а тому, колегія суддів вважає, що з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.07.2020 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №1788-XII, з урахуванням висновків суду, наведених у даній постанові.

Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мали значення для справи призвело до неправильного її вирішення , колегія суддів вважає наявними підстави до його скасування та ухвалення нової постанови.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Вийти за межі позовних вимог та адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області щодо не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 09.07.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.07.2020 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, з урахуванням висновків суду, наведених у даній постанові.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 27.04.2021р.)