Справа № 171/2478/20 (2-а/171/1/21)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 171/2478/20 (2-а/171/1/21)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 ( суддя першої інстанції Хоруженко Н.В.) в адміністративній справі №171/2478/20 (2-а/171/1/21) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради про визнання неправомірним рішення посадової особи,-

ВСТАНОВИВ:

29.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області із адміністративним позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, в якому просив:

визнати рішення (постанову) посадової особи головного інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_2 по притягненню позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АС № від 11.11.2020 року, неправомірною;

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АС № від 11.11.2020 року, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення на позивача стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.;

визнати неправомірними дії посадової особи головного інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради Серяка Є.М. щодо здійснення тимчасового вилучення та затримання належного позивачу т/з Фіат Лінеа д/н НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 11.11.2020 року головним інспектором з паркування Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради Серяком Є.М. відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) серії А №, якою визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП (порушення ПДР п.15.9 и) та накладено адміністративне стягнення у вигляді 510 грн. Крім накладення адміністративного стягнення наслідком складання вказаної постанови стало вилучення та тимчасове затримання належного йому транспортного засобу Фіат Лінеа д/н НОМЕР_1 . Вказаною постановою на нього накладено стягнення за те, що транспортний засіб Фіат Лінеа д/н НОМЕР_1 зупинено ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території чим порушено п.10.9 и ПДР України та вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.122 КУпАП. З постановою позивач не згоден, докази вчинення особою адміністративного правопорушення мають бути безсумнівними та допустимими, здобутими у відповідності до чинного законодавства, тому вважає що постанова має бути скасована, оскільки на місці зупинки транспортного засобу взагалі відсутні будь-які знаки, щодо наявності у вказаному місці виїзду з прилеглої території. Під час винесення оскаржуваної постанови посадовою особою не встановлювалася особа водія, який керував транспортним засобом на момент зупинки автомобіля на узбіччі вул.Нижній Вал в м.Київ та не встановлювалися обставини зупинки автомобіля ( автомобіль стояв на узбіччі вул.Нижній Вал в м.Київ, жодним чином не перешкоджаючи дорожньому руху, з увімкненим аварійним сигналом). Крім того зазначив, що посадова особа склала постанову без протоколу, застосувавши процедуру скороченого провадження, та розглянула провадження не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, чим порушив процесуальні права позивача передбачені КУпАП. Будь-які докази вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП відсутні. Вважає, що прийнявши неправомірне рішення, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді оскаржуваної постанови, посадова особа прийняв протиправне рішення, щодо тимчасового вилучення та затримання належного позивачу транспортного засобу.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії АС № , про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) 11.11.2020 року о 12 год. 25 хв. на вул. Нижній Вал в м. Києві транспортний засіб Fiat Linea, номерний знак НОМЕР_1 зупинено ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території, чим порушено пункт 15.9 «и» Правил дорожнього руху, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП. Постановлено застосувати адміністративне стягнення до позивача у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Не погоджуючись із зазначеними діями та рішенням відповідача, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч. 3 ст. 122 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 14-2 КупАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Колегія суддів вказує, що до повноважень інспектора входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водієм при керуванні транспортним засобом, при порушенні обов`язкових норм КУпАП чи інших правил.

Встановлено, що головним інспектором з паркування Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради Серяком Є.М. здійснено фіксацію порушення.

Відповідно до ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 ст.122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Абзацом «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Процедуру тимчасового затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції (далі - поліцейські), зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення визначає Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102 (далі - Порядок № 1102).

Згідно п. 2 Порядку № 1102, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою - п`ятою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 2-1 Порядку № 1102 встановлено, що за наявності правових підстав, передбачених пунктом 2 цього Порядку, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

За відсутності умов, зазначених в абзаці другому цього пункту, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом блокування за допомогою технічних пристроїв.

Випадки, коли розміщення транспортного засобу вважається таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 265-4 КУпАП визначено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками.

При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно п. 4 Порядку № 1102, у разі тимчасового затримання транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком із зазначенням: дати, часу, місця порушення і підстави для тимчасового затримання транспортного засобу; прізвища, імені та по батькові, спеціального звання, посади, найменування органу (підрозділу), у якому проходить службу поліцейський, який приймає рішення про тимчасове затримання транспортного засобу; типу, марки, номерного знака, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується.

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу складається у присутності двох понятих, а у разі прийняття рішення про доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку - особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

У разі тимчасового затримання транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу повинно бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків тимчасового затримання транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 36 Закону України Про виконавче провадження.

В даному випадку в матеріалах справи наявний акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.11.2020, в якому вказано відомості, передбачені пунктом 4 Порядку № 1102, а саме відомості щодо дати, часу та місця порушення і підстави для тимчасового затримання транспортного засобу; прізвища, імені та по батькові, спеціального звання, посади, найменування органу (підрозділу); типу, марки, номерного знака.

У підтвердження правомірності тимчасового затримання транспортного засобу відповідачем надано матеріали фотофіксації розташування транспортного засобу Фіат Лінеа д/н НОМЕР_1 .

З вказаних матеріалів чітко вбачається, що спірний автомобіль зупинено ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території, отже вказані докази свідчать про очевидність порушення позивачем пункт 15.9 «и» Правил дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення а саме, зупинка ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території, доведена, з огляду на наявні в матеріалах справи докази. Відповідальність за порушення передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, колегія суддів наголошує, оскільки така зупинка відбулась безпосередньо в місті виїзду з прилеглої території, немає необхідності в проведенні заміру, отже, ці доводи апелянта не заслуговують на увагу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає твердження позивача про недоведеність факту вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП необґрунтованими, оскільки наданими відповідачем доказами, а саме матеріалами фотофіксації повністю підтверджується факт розміщення автомобіля таким чином, що суттєво перешкоджає руху пішоходів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності та спростовуються дослідженими судами доказами.

Вказані позивачем доводи та мотиви позову є такими, що свідчать про те, що він бажає уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 в адміністративній справі №171/2478/20 (2-а/171/1/21) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення ї касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення 26 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва