Справа № 140/3186/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

28 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/3186/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участю представника позивача Ліпкевича І.В.,

представника відповідача Наглій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови від 21 серпня 2019 року ВП №53674144 про стягнення виконавчого збору в сумі 158055,32 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року вказану позовну заяву було залишено без руху з підстав дотримання строку звернення до суду та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання письмової заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням коли саме позивачу - ОСОБА_1 стало відомо про оскаржувану постанову, вказати підстави для поновлення строку звернення до суду та надати суду докази поважності причин його пропуску.

12 квітня 2021 року представник позивача подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в якій вказує на дату ознайомлення представника позивача з матеріалами виконавчого провадження ВП №53674144 19 березня 2021 року. Однак не зазначає дати ознайомлення з такою постановою безпосередньо позивачем - ОСОБА_1 , з посиланням на те, що у матеріалах виконавчого ВП №53674144 відсутні докази надсилання відповідачем рекомендованим листом з повідомленням ОСОБА_1 постанови від 21 серпня 2019 року ВП №53674144 про стягнення виконавчого збору в сумі 158055,32 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України, та призначено судове засідання у справі на 10:00 28 квітня 2021 року; зобов`язати відповідача - Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в строк подати суду належним чином засвідчені матеріали виконавчого провадження ВП №53674144, а також докази надіслання та вручення позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження від 31 березня 2017 року ВП №53674144 та оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 21 серпня 2019 року ВП №53674144.

27 квітня 2021 року відповідачем подано до суду відзив, а також матеріали виконавчого провадження ВП №53674144.

28 квітня 2021 року відповідачем подано до суду клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з тим, що позивач пропустила строк звернення до суду, оскільки копію постанови від 21 серпня 2019 року ВП №53674144 про стягнення виконавчого збору надіслано позивачу супровідним листом від 21 серпня 2019 року №43637, що підтверджується копією журналу реєстрації вихідної кореспонденції, а копію постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаної постанови про стягнення виконавчого збору направлено сторонам виконавчого провадження супровідним листом від 21 серпня 2019 року №4400 рекомендованим поштовим відправленням №891.

В судовому засіданні представник позивача заперечив щодо клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з його безпідставністю.

Представник відповідача в судовому засідання підтримала подане клопотання.

Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно залишити без розгляду, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства (далі - КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду у встановлений законом час, в даному випадку протягом десяти днів, від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд також наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Предметом спору в даній справі є постанова від 21 серпня 2019 року ВП №53674144 про стягнення виконавчого збору в сумі 158055,32 грн.

В позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача вказує на дотримання строку звернення до суду, оскільки представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП №53674144 19 березня 2021 року, однак не зазначає дати ознайомлення з такою постановою безпосередньо позивачем - ОСОБА_1 , також вказує на відсутність доказів надсилання відповідачем рекомендованим листом з повідомленням ОСОБА_1 постанови від 21 серпня 2019 року ВП №53674144 про стягнення виконавчого збору в сумі 158055,32 грн.

Однак, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не доведено дотримання строку звернення до суду, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що ознайомлення представника ОСОБА_2 з матеріалами виконавчого провадження ВП №53674144 19 березня 2021 року не підміняє собою дати з якої позив дізналася чи повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як встановлено судом постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №53674144 від 31 березня 2017 року надіслана позивачу супровідним листом від 31 березня 2017 року №9206 рекомендованим поштовим відправленням №921, що підтверджується копією реєстру поштових відправлень (позиція №51) та списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих (а.с. 46-55)

Постанова від 21 серпня 2019 року ВП №53674144 про стягнення виконавчого збору в сумі 158055,32 грн. надіслана боржнику - ОСОБА_1 супровідним листом від 21 серпня 2019 року №43637, що підтверджується копією журналу реєстрації вихідної кореспонденції (а.с. 68-69, 74).

Крім того, позивачу рекомендованим поштовим відправленням №891 надіслана згідно супровідного листа від 22 серпня 2019 року №44000 постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 59865227 від 22 серпня 2019 року з виконання постанови від 21 серпня 2019 року ВП №53674144 про стягнення виконавчого збору в сумі 158055,32 грн., що підтверджується копіє реєстру поштових відправлень (позиція №21) та списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих (а.с. 57-64)

З огляду на наведене, суд приходить до висновку що позовна заява подана до суду поза межами десятиденного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що жодних поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, судом не встановлено.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем пропущений встановлений пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України десятиденний строк звернення до суду з цим позовом, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду із зазначеним позовом вимогами позивачем не надано, а судом не встановлено, а тому позов слід залишити без розгляду на підставі частини третьої статті 123, пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 256, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.Я. Ксензюк