Справа № 127/24233/20
Суддя: Михайленко А. В.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/78/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Михайленка А.В.,

при секретарі Куйдан Ю.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача Войцих А.І.,

представника відповідача Савчук Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Войцих Анастасії Ігорівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом та просить скасувати постанову винесену інспектором з паркування відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку ВМР Войцих А.І. серія ІВ №00012029 від 20.10.2020.

Позов мотивовано тим, що постановою серіїІВ №00012029 від 20.10.2020, було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. На думку позивача вищевказана постанова є незаконною, винесеною з порушенням його прав та чинного законодавства України, оскільки він здійснив зупинку відповідно до правил дорожнього руху, оскільки являється інвалідом. Тобто інспектором з паркування при винесені постанови не було враховано, що позивач являється інвалідом. Враховуючи вказані обставини, позивач просив позов задовольнити та скасувати постанову.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлений позов підтримав, подав доповнення до позовної заяви та просив її задовольнити. Вказав, що він спілкувався з інспектором з паркування, коли остання фіксувала правопорушення та пояснював їй, що являється інвалідом (надав посвідчення для огляду), однак відповідач проігнорувала його пояснення.

Відповідач Войцих А.І. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Вказала, що на автомобілі відповідача не було розміщено розпізнавального знака "Водій з інвалідністю", а тому її дії щодо притягнення позивача до відповідальності були законними.

Представник відповідача Савчук Т.М. просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві та обставинах встановлених в судовому засіданні.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-ХІІ від 21.03.1991 (далі - Закон № 875-ХІІ), Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Порядком надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 № 585 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 53 від 31.01.2018) (далі - Порядок № 585), Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 № 1342 (далі - Правила паркування № 1342), Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - ПДР).

Положенням ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Зі змісту постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ІВ №00012029 встановлено, що 12.10.2020 об 11.48 год. за адресою м. Вінниця по вул. Соборна, буд. 64, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ssang Yong» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив правопорушення: зупинку заборонено, чим порушив вимоги п. 33 ПДР, а саме знак 3.34, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Дослідивши відзив та долучені до нього документи встановлено, що заперечення на позов базуються на тому, що на автомобілі «Ssang Yong» д.н.з. НОМЕР_1 не було встановлено розпізнавального знаку «водій з інвалідністю», а тому відповідач при винесення постанови діяла в рамках чинного законодавства.

Вислухавши пояснення позивача у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 підійшов до відповідача під час складення нею повідомлення про правопорушення та повідомив, що він є інвалідом, а тому правил дорожнього руху не порушив. Проте інспектор з паркування проігнорувала його зауваження та повідомила, що відомості про вчинення правопорушення уже внесені до реєстру.

В своїх поясненнях суду відповідач Войцих А.І. не спростувала пояснень позивача, що стосувались його розмови з відповідачем під час складення повідомлення про правопорушення та не заперечила того факту, що позивач пред`являв їй посвідчення інваліда.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

З положень вищевказаної норми слідує, що особливості розгляду справ про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 КУпАП. Аналізуючи положення вказаної норми суд приходить до висновку, що крім загальних положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) має також враховувати особливості визначені статтями 279-1-279-4 КУпАП.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) орган (посадова особа) зобов`язана встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Однак в судовому засіданні було встановлено, що 12.10.2020 при фіксації правопорушення ОСОБА_1 надав інспектору з паркування докази того, що він являється інвалідом. Проте відповідач відмовилась брати до уваги дані обставини та 20.10.2020 винесла постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, чим проігнорувала вимоги ст. 280 КУпАП щодо встановлення вини особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ч.2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити, окрім іншого опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Однак оглянувши постанову серія ІВ №00012029 від 20.10.2020 судом встановлено відсутність опису обставин, установлених під час розгляду справи, що свідчить про недотримання відповідачем положень ч.2 ст. 283 КУпАП при винесенні постанови.

Частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Як вбачається зі змісту постанови серія ІВ №00012029 від 20.10.2020 фотозйомка правопорушення здійснювалась за допомогою технічного засобу Logic Instrument K80 V2. Проте згідно додатків долучених відповідачем до відзиву, зокрема документу «доказова база по адміністративному правопорушенню» встановлено, що прилад фіксації зазначений ПАК «Інспектор»: ЕМ4. Дані розбіжності свідчать про наявність розбіжностей у вищевказаних доказах, що свідчить про їх неналежність, а тому суд не може брати їх до уваги.

Крім того, суд звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 № 585 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 53 від 31 січня 2018) затверджено «Порядок надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів» (далі - Порядок № 585).

Зазначеним вище Порядком № 585 детально визначено механізм отримання пільг, обов`язки та повноваження органів місцевого самоврядування.

Так, пункт 4 Порядку № 585 встановлює, що документом, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу, є пенсійне посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність.

Отже, соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами. Такий захист полягає, зокрема, у наданні, встановлених законодавством України, пільг таким особам на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із вимогами ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, а тому суд приходить до висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що адміністративний позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 19, 77, 90, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову інспектора з паркування відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Войцих Анастасії Ігорівни серії ІВ №00012029 від 20.10.2020 року скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 23.04.2021 року.

Згідно вимог ст. 246 ч. 5 п. 4 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Інспектор з паркування відділу паркування Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Войцих Анастасія Ігорівна, адреса місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Суддя