Справа № 161/20464/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 161/20464/20 пров. № А/857/6310/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Волинської митниці Держмитслужби на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2021 року (ухвалене головуючим суддею Олексюк А.В. о 16 год. 59 хв. у м. Луцьк) у справі № 161/20464/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 11.06.2019 відповідачем оформлено протокол про порушення митних правил №2128/20500/19, де вказано, що ОСОБА_1 (декларант, митний брокер) під час оформлення транспортного засобу за митною декларацією № UA205090/2018/105339 вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в загальній сумі 46200 гривень, тобто заявила в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару УКТ ЗЕД. 12.06.2019 було винесено оскаржувану постанову. Однак позивач вказує, що при винесенні постанови у відповідача були відсутні докази про наявність в неї умислу на ухилення від сплати обов`язкових платежів. В матеріалах справи про порушення митних правил № 2128/20500/19 відсутні докази належного повідомлення позивача про хід вчинення митними органами дій, спрямованих на притягнення її до адміністративної відповідальності. Щодо суті правопорушення позивач зазначає, що вона жодних дій, спрямованих на заниження вартості декларованого товару не вчиняла.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.02.2021 поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил №2128/20500/19 від 12.06.2019. Позов задоволено та скасовано постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа В.М. від 12.06.2019 в справі про порушення митних правил №2128/20500/19 щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 228600 грн, провадження у справі - закрито.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів, що свідчить про відсутність в діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові про порушення митних правил фактичним обставинам справи, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про порушення митних правил.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що митницею правильно вирішено питання щодо кваліфікації дій позивача у справі про порушення митних правил № 2128/20500/19 та встановлено ознаки порушення митних правил за ст. 485 Митного кодексу України (далі - МК України). Відтак, постанова в справі про порушення митних правил винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що постановою Волинської митниці Держмитслужби від 12.06.2019 в справі про порушення митних правил № 2128/20500/19 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 228600, 93 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 05.12.2019 (митним брокером) ОСОБА_1 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення на Волинську митницю ДФС було подано митну декларацію №UА205090/2018/105339 та товаросупровідні документи на товар: легковий автомобіль марка з довідником MERCEDES-BENZ модель SPRINTER 318 CDI, 2008 року виготовлення, б/в, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 2987 см куб., потужність - 135kW, тип двигуна - дизельний, тип транспортного засобу - легковий універсал, колісна формула 4х2, загальна кількість місць, включаючи водія згідно технічного паспорта - 6, категорія транспортного засобу М1, призначення: для перевезення пасажирів на дорогах загального користування - виготовлено на базі кузова легкового автомобіля. Згідно з декларацією вказаний товар заявлено за кодом УКТЗЕД .

В подальшому, відповідно до акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів ручної поклажі та багажу від 07.12.2018 № UА205090/2018/105399 відповідачем здійснено переогляд вищевказаного транспортного засобу та встановлено, що в салоні автомобіля відсутні ознаки комфорту, бокові вікна вмонтовані кустарним способом, наявний другий ряд сидінь кріплених не заводським методом. У додатковому аркуші до даного акта транспортний засіб визначений як «легковий фургон».

Для митного оформлення даного транспортного засобу та підтвердження правильності визначення коду товару до митної декларації було долучено наступні документи:

Договір купівлі-продажу автомобіля від 28.11.2018 та підтвердження до даного договору від 28.11.2018 № К.5411.5910.2018.MS;

Рахунок-фактуру (інвойс) від 28.11.2018 б/н;

Декларацію про походження товару від 30.11.2018 № 4295;

Митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів № UА205090/2018/104268 від 03.12.2018;

Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА209030/2018/68625 від 29.11.2018;

Висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями (звіт) від 30.11.2018 № 4295;

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.08.2015 № НОМЕР_2 ;

Некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість schwackenet від 30.11.2018.

При цьому, позивачем у графі 33 вантажної митної декларації було зазначено код товару , що згідно з УКТЗЕД класифікується, як «автомобіль легковий, призначений для перевезення людей».

13.12.2018 Волинська митниця ДФС прийняла рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2019, відповідно до якого зазначений автомобіль класифіковано за кодом згідно з УКТЗЕД, як «автомобіль, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування».

Мотивуючи оскаржувану постанову, митний орган зазначає, що вантажний автомобіль марки Mercedes-Benz марки Sprinter 318 CD, 2008 року випуску, в разі заявлення його до митного контролю та митного оформлення за кодом 8704 згідно УКТЗЕД не підлягає пропуску на митну територію України та митному оформленню з метою вільного обігу (а.с. 21-23).

Позивач вважаючи прийняту постанову протиправною звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як слідує з положень п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, суди перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, в першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями ст. 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відтак, склад правопорушення, викладений у даній нормі, передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Як згадувалось вище, Мотивуючи оскаржувану постанову, митний орган зазначає, що вантажний автомобіль марки Mercedes-Benz марки Sprinter 318 CD, 2008 року випуску, в разі заявлення його до митного контролю та митного оформлення за кодом 8704 згідно УКТЗЕД не підлягає пропуску на митну територію України та митному оформленню з метою вільного обігу (а.с. 21-23).

Наведене дає підстави для висновку, що основною підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало рішення Волинської митниці ДФС від 13.12.2018 про визначення коду товару № КТ-UA-2019.

Разом з цим, як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці Державної фіскальної служби про визначення коду товару від 13.12.2018 № КТ-UA-2018.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 - без змін (а.с. 26-32).

Вказаним вище рішенням апеляційного суду, зокрема встановлено, транспортний засіб був переобладнаний, що встановлено висновком судової автотоварознавчої експертизи №30/19 від 26.02.2019. При цьому, переобладнання проведено до моменту придбання автомобіля, а саме: вікно в лівій боковій панелі та вікно в правих зсувних дверях виготовлені у 2010-2011 роках, що може пояснюватись ремонтною заміною раніше пошкоджених оригінальних вікон, які були встановлені заводом виробником, так і відповідним переобладнанням даного транспортного засобу (установкою вікон) у 2010-2011 роках. Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на території Республіки Польща від 10.08.2015 № НОМЕР_3 за попереднім власником підтверджується той факт, що автомобіль був зареєстрований та експлуатувався на території Республіки Польща як легковий автомобіль.

Враховуючи вказані письмові докази, суд дійшов до висновку, що Волинська митниця ДФС України своїм рішенням про визначення коду товару від 13.12.2018 № КТ-UA-2018 безпідставно класифікувала спірний товар за кодом УКТЗЕД .

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А тому, обставини, які встановлені у вище вказаних судових рішеннях, які набрали законної сили не підлягають доказуванню.

Відтак враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів, що свідчить про відсутність в діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2021 року у справі № 161/20464/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 28 квітня 2021 року