Справа № 140/15544/20
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/15544/20 пров. № А/857/4274/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Шинкар Т.І., Обрізка І.М..

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року (ухвалене головуючим-суддею Мачульським В.В. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до управління Державної міграційної служби України у Волинській області, Державної міграційної служби України, Іваничівського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправними дії управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі УДМС, відповідач-1) (відповідей №0714-87/7114.1-20 від 23.09.2020, №Л-90/6/0701- 20/0701.6/4109-20 від 07.09.2020 УДМС) щодо збирання, обробки, внесення до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - ЄДДР) персональних даних ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифровані відбитки пальців рук, відцифроване обличчя, відцифрований підпис), присвоєння унікального номеру запису у реєстрі (УНЗР), відмови в обміні, оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість непридатного для користування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати УДМС обміняти, оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість непридатного для користування, визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України (далі ДМСУ, відповідач-2) як розпорядника ЄДДР щодо невжиття заходів зі знищення (видалення, анулювання) інформації (файлу) персональних даних на його ім`я (відповідь №КО 7667-20/0701.6/4477-20 від 28.09.2020, надана УДМС), яка зберігається в ЄДДР, а саме : прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, статі, ідентифікаційного номеру, місця народження, місця проживання, відцифрованих відбитків пальців рук, відцифрованого обличчя, відцифрованого підпису, у тому числі знищення (видалення) унікального номеру запису у реєстрі (скорочено - УНЗР) та зобов`язати ДМСУ, як розпорядника ЄДДР, знищити (видалити, анулювати) інформацію (файл) персональних даних на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зберігається в ЄДДР, а саме : прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифровані відбитки пальців рук, відцифроване обличчя, відцифрований підпис, у тому числі знищити (видалити) УНЗР.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії Іваничівського районного сектору УДМС щодо відмови в оформленні та видачі (здійсненні обміну у зв`язку із непридатністю паспорта для користування) ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26 .06.1992 (далі Положення №2503-ХІІ) та зобов`язано Іваничівський районний сектор УДМС оформити та видати (здійснити обмін у зв`язку із непридатністю паспорта для користування) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині постанову, якою задовольнити адміністративний позов повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскільки нею та дитиною до ДМС скерована заява про відкликання згоди на збір та обробку її персональних даних, а також те, що паспорт у вигляді пластикової картки типу ID став непридатним для користування, на підставі ст.8 Закону України «Про захист персональних даних», правовідносини між дитиною як суб`єктом персональних даних та розпорядником припинились. Також протиправно не було перевірено правомірність присвоєння дитині після заповнення заяви-анкети та отримання пластикового паспорта громадянки України УНЗР.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідачі просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.11.2018 було видано паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 .

26.08.2020 ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_2 звернулися до Іваничівського РС УДМС із заявою (скаргою) щодо оформлення паспорта громадянина України, у якій просили оформити та видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ у зв`язку з непридатністю для подальшого використання паспорта громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 , виданого 01.11.2018, у зв`язку з його пошкодженням. Також у даній заяві позивач зазначила, що по релігійних переконаннях немає наміру оформляти паспорт у формі пластикової картки типу ID-1 та згоду на обробку персональних даних не надає, а також вилучення персональних даних з ЄДДР, знищення УНЗР, відкликання згоди на обробку персональних даних.

Листом №0714-87/0714.1-20 від 23.09.2020 Іваничівський РС УДМС повідомив позивача про те, що за відсутності відповідного рішення суду відсутні правові підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

Не погодившись з такими діями відповідачів, позивач звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17, виходячи з наданих ч.2 ст.245 КАС України повноважень дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині про визнання протиправними дій Іваничівського РС УДМС щодо відмови в оформленні та видачі (здійсненні обміну) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ та зобов`язання Іваничівського РС УДМС оформити та видати (здійснити обмін) йому паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до цього Положення. Відмовляючи у задоволенні інших позовних вимог позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі Закон №5492-VI) прямо не передбачено процедуру видалення попередньо внесених даних ідентифікації особи і автоматично присвоєного їй унікального номеру запису в Реєстрі. Також, не передбачено такої процедури Порядком ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №784 від 18.10.2017 (далі Порядок №784).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ч.2 ст.308 КАС України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом №5492-VI визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Згідно ч.1 ст.2 Закону №5492-VI, ДМС України є Уповноваженим суб`єктом згідно з цим Законом - розпорядником Реєстру як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

ЄДДР - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються. Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування (ч.1 ст.4 Закону №5492-VI).

Порядок ведення Реєстру та взаємодії між уповноваженими суб`єктами встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1, 6 ст.10 Закону №5492-VI, внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Відмова заявнику у внесенні інформації до Реєстру, у тому числі у виправленні, поновленні та анулюванні внесеної інформації, може бути оскаржена в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1, 3, 4 ст.13 Закону №5492-VI, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, містять безконтактний електронний носій.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №5492-VI оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно ч.1, 2, 5 ст.21 Закону №5492-VI, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

Оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими п.4 ч.1 ст.2 цього Закону.

Отже, паспорт громадянина України оформлюється виключно із застосуванням засобів ЄДДР, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі).

У даному випадку отриманий ОСОБА_2 біометричний паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_1 , виданий 01.11.2018, було пошкоджено, тоді як у зв`язку з його оформленням згідно положень Закону №5492-VI, було проведено ідентифікацію позивача, автоматично сформовано унікальний номер запису в Реєстрі.

Тобто позивач та її неповнолітній син при оформленні ID - картки, надали згоду на обробку його персональних даних.

Отже, внесення інформації щодо неповнолітнього ОСОБА_2 до Реєстру та автоматичне формування УНЗР у зв`язку із цим, жодним чином не надало права суб`єкту владних повноважень на здійснення будь-яких маніпуляцій з персональними даними.

Крім того, ст.8 Закону №5492-VI встановлює гарантії захисту і безпеки інформації Реєстру, що унеможливлює вчинення будь-яких незаконних дій з персональними даними осіб, інформація щодо яких внесена до Реєстру.

Разом з тим, у подальшому позивач зверталася до відповідача з проханням вилучити всі дані з ЄДДР та знищити унікальний номер, посилаючись на положення ст.15 Закону №2297-VI та відмову від паспорту.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в даному конкретному випадку питання щодо припинення правовідносин не стосується спірних, оскільки наявний спеціальний закон, який регулює правовідносини, які склались між сторонами, а саме Закон №5492-VI, яким не передбачено підстав для вилучення інформації стосовно особи із Реєстру.

При цьому, законна і добровільна видача паспорта громадянина України у формі картки та внесення інформації щодо нього до Реєстру жодним чином не суперечить положенням Конституції України, Закону №2297-VI і позивач в даному випадку має право на поновлення або виправлення інформації, але ніяк не вилучення її, у зв`язку з релігійними переконаннями.

Організаційні засади створення і функціонування ЄДДР, види персональних даних, які підлягають обробці засобами Реєстру і мета цієї обробки визначені на законодавчому рівні, оскільки сфера цих суспільних відносин, за статтею 92 Конституції України, є предметом винятково законодавчого регулювання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.08.2020 по справі №290/99/19, яка в силу положень ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована при розгляді цієї справи.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи, які містяться в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції та встановлених судами обставин не спростовують.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці доводи були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваного судового рішення, та їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом норм матеріального або процесуального права, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року по справі №140/15544/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Т. І. Шинкар
І. М. Обрізко