Справа № 640/24839/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Київ № 640/24839/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (ідентифікаційний код: 40116086) у зарахуванні стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції, майора поліції ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) начальника відділу моніторингу державних закупівель управління протидії корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (ідентифікаційний код: 40116086) здійснити перерахунок та зарахувати стаж служби в податковій міліції, який становить 12 років 10 місяців 16 днів, до стажу служби в поліції, майора поліції ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) начальника відділу моніторингу державних закупівель управління протидії корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», яка дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки та встановити надбавку за стаж служби з вислугою років.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем помилково не включено до вислуги років у поліції вислугу років позивача в податковій міліції.

Позивач вказала на те, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» внесено зміни до Податкового кодексу України, відповідно до пункту 353.1 статті 353 якого визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової поліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що служба у податковій міліції має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а відтак, відповідач зобов`язаний зарахувати стаж роботи у податковій міліції позивача.

Відповідач правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період:

- з 01.09.2004 по 22.06.2008 проходила службу курсантом податкової міліції Національної академії державної податкової служби України;

- з 23.06.2008 по 11.07.2008 проходила службу оперуповноваженим відділення викриття злочинів у базових галузях економіки оперативного відділу головного відділу податкової міліції ДПІ у м. Житомирі;

- з 11.07.2008 по 14.09.2009 проходила службу старшим оперуповноваженим в особливо важливих справ відділу обліку і зонального контролю штабу управління податкової міліції ДПА у Житомирській області;

- з 14.09.2009 по 15.10.2010 проходила службу старшим оперуповноваженим в особливо важливих справ оперативно - аналітичного відділення управління податкової міліції ДПА у Житомирській області;

- з 15.10.2010 по 05.05.2011 проходила службу старшим оперуповноваженим в особливо важливих справ відділу обліку і зонального контролю штабу управління податкової міліції ДПА у Житомирській області;

- з 05.05.2011 по 30.03.2012 проходила службу старшим оперуповноваженим відділення протидії незаконному відшкодуванню ПДВ головного відділу податкової міліції ДПІ у м. Житомирі;

- з 30.03.2012 по 01.07.2013 проходила службу старшим оперуповноваженим відділу оперативного адміністрування ПДВ головного відділу податкової міліції ДПІ у м. Житомирі;

- з 01.07.2013 по 02.09.2013 проходила службу старшим оперуповноваженим сектору оперативного супроводження адміністрування ПДВ ГОВ Житомирської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області;

- з 02.09.2013 по 01.11.2013 проходила службу оперуповноваженим відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ ОУ Житомирської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області;

- з 01.11.2013 по 17.02.2014 проходила службу оперуповноваженим сектору оперативного супроводження адміністрування ПДВ ГОВ Житомирської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області;

- з 17.02.2014 по 01.08.2014 проходила службу оперуповноваженим відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ ОУ Житомирської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області;

- з 01.08.2014 по 31.07.2015 проходила службу оперуповноваженим відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ та протидії несплаті податків суб`єктами ЗЕД ОУ Житомирської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області;

- з 31.07.2015 по 05.04.2016 проходила службу старшим оперуповноваженим відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ ОУ Житомирської ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області;

- з 06.04.2016 по 17.07.2017 проходила службу завідувачем організаційно-аналітичного сектору відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Житомирській області;

- з 07.08.2017 по 28.02.2018 проходила службу провідним інспектором відділу оперативно-фінансового моніторингу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- з 01.03.2018 по 14.09.2018 проходила службу старшим оперуповноваженим відділу запобігання корупції управління запобігання корупції та оперативно-фінансового моніторингу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- з 14.09.2018 по 28.02.2019 проходила службу старшим оперуповноваженим відділу оперативно-фінансового моніторингу управління запобігання корупції та оперативно-фінансового моніторингу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- з 28.02.2019 по 28.08.2019 проходила службу заступником начальника відділу моніторингу державних закупівель управління протидії корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- з 28.08.2019 по 05.12.2019 проходила службу т.в.о. начальника відділу моніторингу державних закупівель управління протидії корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- з 05.12.2019 по теперішній час проходить службу начальником відділу моніторингу державних закупівель управління протидії корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Вищевказані обставини справи підтверджуються відомостями з трудової книжки, витягом з послужного списку особової справи позивача.

17.08.2020 позивач звернулась до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України із рапортом, в якому просила здійснити перерахунок та зарахувати їй відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в Державній податковій адміністрації, Державній фіскальній службі (податковій міліції), сформований за період з 01.09.2004 до 18.07.2017 у загальній кількості 12 років 10 місяців 16 днів, до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Листом від 16.09.2020 № К-1970/п/42-02/04-20 Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України повідомив позивача про те, що статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, які можуть зараховуватись поліцейським до стажу роботи в поліції, при цьому служба в податковій міліції у переліку є відсутньою, тому законних правових підстав для її зарахування до стажу служби в поліції немає.

На думку позивача, дії відповідача стосовно не врахування її вислуги років у податковій міліції не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі статтею 2 Закону №580-VIII завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною першою статті 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ визначено види пенсійного забезпечення. Так, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 19 Закону України від 04.12.1990 №509-ХІІ «Про державну податкову службу України» (чинного на час проходження служби в податковій міліції, далі - Закон №509-ХІІ) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Згідно зі статтею 24 Закону №509-ХІІ, особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органу внутрішніх справ.

Статтею 26 Закону №509-ХІІ визначено, що держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей.

На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію».

Відповідно до статті 27 Закону №509-ХІІ, форми і розміри матеріального забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пенсійне забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції та оподаткування їх доходів здійснюються в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 №1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» визначено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114.

Встановлено поширити на осіб начальницького складу податкової міліції та курсантів Академії державної податкової служби чинність постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань».

Установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, особам начальницького складу податкової міліції та курсантів Академії державної податкової служби крім служби та часу, передбачених зазначеною постановою, до вислуги років зараховується служба в податковій міліції (органах податкової поліції) на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України (в редакції внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 05.07.2012 №5083-VІ змін) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до приписів Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами України, Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практика Європейського суду з прав людини повинні використовуватися як джерела права. Дане положення спрямоване на реалізацію вищевказаної конституційної норми і норм Закону України «Про міжнародні договори та угоди».

Відтак, Конвенція є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України. При цьому на законодавчому рівні діє принцип примату норм міжнародного права у випадку, якщо вони суперечать нормам національного законодавства України.

Таким чином, норми Конвенції та практика Європейського суду з прав людини повинні застосовуватися національними судами, так само, як внутрішнє законодавство, і як норми прямої дії.

Частиною 1 статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими і цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Цей принцип застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою:

а) конвенційне поняття «майно» являє собою «існуюче майно» або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності (справа «Ганс-Адам II проти Німеччини», заява №42527/98, рішення від 12.07.2001 п. 83);

б) засоби юридичного захисту ефективними є тоді, коли вони можуть запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов (справа «Мельник проти України», заява №72286/01, рішення від 28.03.2006, щодо статті 13);

в) принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа «Броньовський проти Польщі», заява №31443/96, рішення від 22.06.2004, п. 184).

В справі «Будченко проти України» у своїх зауваженнях заявник доводив, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини концепція «майна» не обмежувалась існуючим майном, але також могла охоплювати активи, включаючи вимоги, стосовно яких можна було би довести, що заявник принаймні мав «законні сподівання» щодо отримання можливості ефективного володіння правом на власність (див. рішення у справі «Ганс-Адам II проти Німеччини»). Суд нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам. У цій справі заявник працював у гірничій промисловості приблизно тринадцять років. Чинне на час подій законодавство звільняло його від оплати за спожиту електроенергію та природний газ. Суд зазначає, що право заявника на таке звільнення було підтверджено національними органами влади та, зокрема, національними судами. Отже, заявник мав визнаний майновий інтерес за статтею 1 Першого протоколу. Суд також зазначав, що, тим не менш, у задоволенні вимог заявника щодо звільнення його від сплати було відмовлено, оскільки не існувало механізму реалізації відповідного законодавчого положення, а це становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Суд нагадав, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії»). Питання тлумачення та застосовування національного законодавства є, перш за все, компетенцією національних органів влади. Проте Суд повинен перевірити, чи породжує спосіб тлумачення та застосування національного законодавства наслідки, що відповідають принципам Конвенції, як вони тлумачаться у світлі практики Суду (рішення у справі «Скордіно проти Італії (№1)»).

У справі «Кечко проти України» Суд зауважив, що скарга заявника до національних органів влади щодо періоду між 1 січня та 23 червня 1999 року базувалась на спеціальних та чинних на той період часу положеннях національного законодавства. Надбавка до заробітної плати повинна була бути виплаченою відповідно до єдиної об`єктивної умови - період часу, протягом якого заявник працював вчителем. Оскільки заявником була дотримана умова 10 річного стажу, то можна сказати, що він має якщо не право, то законні сподівання на отримання зазначених коштів.

Аналізуючи наведені вище рішення Європейського суду з прав людини в розумінні п. 1 ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, майнові права позивача перебувають у безпосередній залежності від обсягу зарахованого стажу, а відтак позивач, проходячи службу в органах податкової міліції, мала сподівання на врахування даного стажу при подальшому перебуванні на службі в Національній поліції України, та підтримання певного державного соціального забезпечення.

З вищевикладеного слідує, що служба в податковій міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку, що стаж служби позивача в органах податкової міліції прирівнюється до стажу проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а тому відповідачем помилково не включено спірний стаж роботи до стажу служби в поліції.

Отже, відповідачем не доведено правомірність його дій щодо не зарахування стажу роботи позивача у податковій міліції, а тому позовні вимоги щодо зарахування до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, службу в податковій міліції у період з 01.09.2004 по 17.07.2017 необхідно задовольнити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №826/16143/18.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 13.10.2020 № 2136.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (ідентифікаційний код: 40116086) у зарахуванні стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції, майора поліції ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) начальника відділу моніторингу державних закупівель управління протидії корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції.

3. Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (ідентифікаційний код: 40116086) здійснити перерахунок та зарахувати стаж служби в податковій міліції, який становить 12 років 10 місяців 16 днів, до стажу служби в поліції, майора поліції ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) начальника відділу моніторингу державних закупівель управління протидії корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», яка дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки та встановити надбавку за стаж служби з вислугою років.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (ідентифікаційний код: 40116086) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась