Справа № 460/1102/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2021 року м. Рівне №460/1102/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (далі відповідач) в якому просить суд: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо неправильного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу з 01 січня 2014 року по 27 березня 2017 року, з встановленням базового місяця - січень 2008 року; 2) зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 07 вересня 2018 року з встановленням базового місяця - січень 2008 року та березень 2018 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку із зростанням споживчих цін, є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форм власності та виду юридичної особи. 28.01.2021 позивач звернувся з заявою до відповідача з проханням нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, на що отримав відмову. Таку відмову позивач уважає протиправною, просить суд позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення зазначає, що індексація грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2014 по 27.03.2017 нараховувалась та виплачувалося в підрозділах зі статусом юридичної особи, в яких проходив службу позивач, а саме: Головне управління (); ДПРЗ-3 (м. Рівне) ГУ ДСНС (). Позивач проходив службу в підрозділі Головного управління (ДПРЧ-21 ДПРЗ-1) з 25.03.1996 по 31.01.2017. В період з 01.02.2017 по 07.04.2017 (по день звільнення зі служби цивільного захисту), позивач проходив службу в ДПРЗ-3 (м. Рівне) ГУ ДСНС. Позивачу нараховувалася та виплачувалася Індексація грошового забезпечення з 01.01.2008 року з базовим місяцем «січень 2008 року». Індексація грошового забезпечення з базовим місяцем «січень 2008 року» виплачувалося до червня 2013, в якому базовий місяць був змінений у зв`язку із призначенням на посаду у новостворену юридичну особу Головне управління ДСНС України у Рівненській області на базовий місяць червень 2013. А в березні 2014 року, в зв`язку із зміною розміру відсоткової надбавки за вислугу років до посадового окладу з 30 % на 35 %, у позивача змінився базовий місяць - з червня 2013 року на березень 2014 року. Чергова зміна грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Оскільки наказом Головного управління від 27.03.2017 №75 позивач звільнений зі служби цивільного захисту 07 квітня 2017 року, то підстав для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з визначенням базового місяця березень 2018 року немає. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 23.02.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

31.03.2021 від відповідача надійшло клопотання про продовження строку подання відзиву.

01.04.2021 ухвалою суду процесуальний строк для подання відзиву продовжений.

12.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позов.

26.04.2021 від відповідача надійшла заява про долучення доказів до справи.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд враховує наступне.

Позивач проходив службу в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області з 1996 по 07.04.2017.

Наказом ГУ ДСНС від 27.03.2017 №75 (о/с), позивач звільнений зі служби з ДПРЗ-3 (м. Рівне) ГУ ДСНС () з посади командира відділення 2 державної пожежно-рятувальної частини (м. Рівне) з державного пожежно-рятувального загону (м. Рівне) Головного управління ДСНС України у Рівненській області з 07 квітня 2017 року.

Суд зауважує, що правовий статус позивача, як особи начальницького складу служби цивільного захисту, визначений Кодексом цивільного захисту України (далі Кодекс ЦЗ), Законом України «Про затвердження Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту», Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2013 № 593 (далі - Постанова № 593).

Частиною 2 ст. 125 Кодексу ЦЗ визначено, що порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», наказом МНС України від 10.06.2008 № 447 та наказом МВС України від 23.04.2015 № 475, затверджені Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - Інструкція № 447, Інструкція № 475, відповідно), діючі в період визначений позивачем (01.01.2014 по 07.09.2018).

Отже, позивач, при проходженні служби був особою, статус якої визначено та регулюється відповідно до положень Кодексу ЦЗ та інших спеціальних нормативно-правових актів в сфері цивільного захисту.

З огляду на викладене, посилання позивача на норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 30.12.1991 № 2011-XII, є безпідставними.

Матеріалами справи стверджується та не заперечується учасниками справи, що позивач з 1996 року проходив службу на посадах в підрозділах МВС України, МНС України, ДСНС України до дня звільнення зі служби цивільного захисту - 07.04.2017 року.

Так, наказом Управління ДПО МВС України в Рівненській області від 25.03.1996 № 21 (по особовому складу) ОСОБА_1 прийнятий на службу з присвоєнням спеціального звання «молодший сержант» внутрішньої служби та призначений на посаду старшого пожежного ДПРЧ-4 по охороні ВАТ «Рівнеазот».

У період з 01.01.2014 по 07.04.2017, позивач проходив службу в підрозділах Територіального управління МНС у Рівненській області та Головного управління ДСНС України у Рівненській області.

Відповідно до наказу Територіального управління МНС України у Рівненській області від 02.07.2012 № 101 (по о/с), позивач проходив службу на посаді командира відділення ДПРЧ-21 ДПРЗ-1 з охорони ПАТ «Рівнеазот» Територіального управління МНС у Рівненській області по охороні ПАТ «Рівнеазот».

Наказом Головного управління ДСНС України у Рівненській області від 25.06.2013 № 73, колишнього командира відділення ДПРЧ-21 ДПРЗ-1 Територіального управління МНС у Рівненській області по охороні ПАТ «Рівнеазот», призначено командиром відділення ДПРЧ-21 ДПРЗ-1 по охороні ПАТ «Рівнеазот» Головного управління ДСНС України у Рівненській області.

Отже, до 25.06.2013 позивач проходив службу в підрозділі (ДПРЧ-21 ДПРЗ-1 по охороні ПАТ«Рівнеазот»), який знаходився на окремому штаті Територіального управління МНС України у Рівненській області.

В подальшому, наказом Головного управління від 26.01.2017 № 18, з 01.02.2017 позивач призначений на посаду командира відділення ДПРЧ-2 державного пожежно-рятувального загону (м. Рівне) ГУ ДСНС (далі - ДПРЗ-3 (м. Рівне).

Наказом Головного управління від 27.03.2017 № 75, старший прапорщик служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командир відділення ДПРЧ-2 ДПРЗ-3 (м. Рівне) ГУ ДСНС звільнений зі служби цивільного захисту у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік), припинено контракт за пунктом 176 підпунктом 1 (у зв`язку із закінченням строку контракту), виключено з кадрів ДСНС України та знято з усіх видів забезпечення з 07.04.2017 року.

Таким чином, позивач проходив службу в ДПРЗ-1 з охорони об`єктів (ПАТ «Рівнеазот») ГУ ДСНС в такі періоди - з 25.03.1996 по 31.01.2017.

В період з 01.02.2017 по 07.04.2017 (по день звільнення зі служби цивільного захисту) позивач проходив службу в ДПРЗ-3 (м. Рівне) ГУ ДСНС.

Слід зауважити, що ГУ ДСНС () та ДПРЗ-3 ГУ ДСНС () є окремими юридичними особами, в яких проходив службу позивач.

Згідно пункту 1.4. Інструкції № 447, (п. 4 Інструкції № 475), грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які займають посади осіб рядового і начальницького складу, передбачені штатами, зокрема в територіальних органах, державних пожежно-рятувальних підрозділах (частинах).

Грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу за місцем їх постійної служби (п.1.6 Інструкції № 477 та п. 10 Інструкції № 475).

Пунктами 1.2, 1.3. Інструкції № 447 та пунктами 2, 3 Інструкції № 475 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від посади, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Умови та порядок проведення індексації грошових доходів населення визначаються Законом України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» та постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

В силу приписів статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 1282-ХІІ), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, зокрема оплата праці (грошове забезпечення), одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частинами першою, другою статті 5 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (стаття 9 Закону № 1282-ХІІ).

Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 (далі Порядок №1078, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Так, пунктом 7 Інструкції № 475 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, визначених у кошторисі органу управління (підрозділу) на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу.

Судом встановлено, що в періоді з 01.01.2014 року по 31.01.2017 року індексація грошового забезпечення нараховувалася та виплачувалося Головним управлінням ДСНС у Рівненській області (), оскільки позивач проходив службу в підрозділі Головного управління (ДПРЧ-21 ДПРЗ-1) з 25.03.1996 р. по 31.01.2017 року.

В період з 01.02.2017 по 07.04.2017 (по день звільнення зі служби цивільного захисту), позивач проходив службу в ДПРЗ-3 (м. Рівне) ГУ ДСНС ().

За наведеного суд уважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління ДСНС у Рівненській області () донарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення можуть стосуватися лише періоду проходження служби позивачем саме в Головному управлінні, тобто з 01.01.2014 року по 31.01.2017, а не в іншому підрозділі зі статусом юридичної особи, зокрема ДПРЗ-3 м. Рівне ГУ ДСНС ().

Щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги посилається на пункт 5 Порядку № 1078, та зазначає, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Однією з визначальних обставин для вирішення спору, а саме предметом даного спору є визначення базового місяця при нарахуванні індексації позивачу у спірному періоді.

За доводами позивача, спірний період по неповній виплаті індексації грошового забезпечення є 01.01.2014 по 07.09.2018 з визначенням базового місяця «січень 2008 року» та «березень 2018 року».

Суд уважає такі доводи є неприйнятними.

Як наведено вище, позивач посилається на п. 5 Порядку № 1078 в частині «підвищення тарифних ставок (окладів)», а саме: «У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення».

Однак, суд звертає увагу, що в такій редакції п. 5 Порядку № 1078, на яку посилається позивач - застосовується з 01.12.2015.

До 01.12.2015 року пункт 5 Порядку №1078 не визначав умову зміни базового місяця при проведенні індексації як «підвищення тарифних ставок (окладів)».

В період спірних правовідносин - з 01.01.2008 року, абзацом 1 пункту 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.

У редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:

У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Отже, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації до грудня 2015 року здійснювалося індивідуально для кожного працівника в залежності від зростання його доплат та надбавок, що мали постійний характер.

З 01 грудня 2015 року для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації враховувалося підвищення тарифних ставок (окладів), за посадою, яку займає працівник.

Пунктом 14 Порядку № 1078 визначено, що роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Так, зі змісту роз`яснення Мінсоцполітики від 30.12.2009р. № 228/10/136-09 встановлено - «Відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 17.05.2006 № 690, від 11.07.2007 № 913 та від 12.03.2008 № 170), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема оплата праці, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що місяць, в якому відбулося підвищення грошових доходів населення за рахунок його постійних складових, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Грошові доходи, одержані за цей місяць, не індексуються. З наступного за базовим місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації».

Таким чином, враховуючи положення пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - з 01.01.2008 до 01.12.2015), відповідач для нарахування індексації позивачу, враховував підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його постійних складових, що узгоджується із вищезазначеним роз`ясненням, наданим Міністерством праці та соціальної політики України.

Отже, посилання позивача на норми пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка застосовується з 01.12.2015 до спірних правовідносин з 01.01.2014 по 30.11.2015 є безпідставним.

Суд зазначає, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (п. 1 постанови КМ України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294).

Такий же склад грошового забезпечення для осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту визначений Інструкціями № 447 та № 475.

Відповідно до Постанови № 1294, яка набрала чинності 01.01.2008, визначався базовий місяць індексації за новим складовими грошового забезпечення, зокрема посадові оклади, оклади за військові (спеціальні) звання, щомісячні надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії).

Відповідачем стверджується, та не заперечується позивачем, що останньому нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення з 01.01.2008 року з базовим місяцем «січень 2008 року» до червня 2013, в якому базовий місяць був змінений на «червень 2013 року».

Як вище зазначалося, в період 2012-2017 року позивач проходив службу в підрозділах двох різних юридичних осіб - Територіального управління МНС у Рівненській області та Головного управління ДСНС України у Рівненській області.

Указом Президента України від 24 грудня 2012 року № 726/2012 «Про деякі заходи з оптимізації центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з надзвичайних ситуацій, реорганізувавши Міністерство надзвичайних ситуацій України та Державну інспекцію техногенної безпеки України.

Відповідно до постанови Кабінетів Міністрів України від 21 січня 2013 № 33 «Про утворення територіальних органів Державної служби з надзвичайних ситуацій та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», утворено, як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з надзвичайних ситуацій, реорганізувавши територіальні органи Міністерства надзвичайних ситуацій та Державної інспекції техногенної безпеки в Автономній республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Зокрема, Територіальне управління МНС у Рівненській області та Управління Держтехногенбезпеки у Рівненській області реорганізовано в новоутворене Головне управління ДСНС у Рівненській області.

Наказом МНС України від 13.02.2013 № 71 «Про припинення Територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій у Рівненській області», призначено голову з припинення юридичної особи Територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій у Рівненській області () з відповідними повноваженнями щодо проведення процедури припинення юридичної особи, зокрема «Повідомити про наступне вивільнення працівників та осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту ТУ МНС України у Рівненській області» - пункт 2. 3 Наказу № 71.

Так, у зв`язку з проведенням реорганізації МНС України, позивач був звільнений із займаної посади, виключений з кадрів МНС України та направлений для подальшого проходження служби до ДСНС України, про свідчить рапорт позивача.

Разом з тим, відповідно до Постанови № 33, 26.02.2013 року зареєстровано Головне управління ДСНС України у Рівненській області, як юридичну особу публічного права з організаційно-правовою формою - «орган державної влади» (код ЄДРПОУ 3810634).

В подальшому наказами новоствореної юридичної особи - Головного управління ДСНС України у Рівненській області особовий склад, котрий був зарахований в кадри ДСНС, призначався на запропоновані посади у підрозділи Головного управління ДСНС України у Рівненській області, зокрема і позивач, що також засвідчується рапортом позивача на ім`я начальника Головного управління про призначення останнього на посаду у новоутвореному Головному управлінні.

Згідно із листом Міністерства соціальної політики України від 14.06.2016 № 263/10/136-16, «У випадку, якщо працівника прийнято на новостворену посаду, на нашу думку, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватись з наступного після створення посади місяця».

Пунктом 10-2 Порядку № 1078 встановлено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Абзацом третім пункту 10-1 Порядку № 1078 передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Враховуючи наведене, суд погоджується із доводами відповідача про те, що базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача в період з 01.01.2014 має бути «червень 2013 року».

Пунктом 4.1.1. Інструкції № 447 визначено, що особам рядового та начальницького складу виплачується відсоткова надбавка за вислугу років до посадових окладів та окладів за персонально присвоєними спеціальними званнями у розмірах: від 1 до 2 років - 5 відсотків; від 2 до 5 років - 10 відсотків; від 5 до 10 років - 20 відсотків; від 10 до 15 років - 25 відсотків; від 15 до 20 років - 30 відсотків; від 20 до 25 років - 35 відсотків; від 25 і більше - 40 відсотків

Тобто, виплата відсоткової надбавки за вислугу років є виплатою постійного характеру під час проходження служби.

Судом встановлено, що в березні 2014 року, в зв`язку із зміною розміру відсоткової надбавки за вислугу років до посадового окладу з 30% на 35%, у позивача змінився базовий місяць - з червня 2013 року на березень 2014 року.

В підтвердження встановлення базового місяця «березень 2014 року», відповідачем надано інформацію про зміну базового місяця при нарахуванні грошового забезпечення позивачу в лютому - березні - квітні 2014 року.

Разом з тим, індексація грошового забезпечення в зазначеному періоді не проводилася так як величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації.

Відповідно, вищезазначене стало підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення подальшої індексації з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

А саме, грошове забезпечення позивача змінилося (збільшилося) за рахунок підвищення щомісячних виплат, які мають постійний характер, зокрема надбавки за вислугу років до посадового окладу.

Наведені дії відповідача відповідають положенням пункту п. 5 Порядку № 1078, в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, викладене вище підтверджує правильність визначення відповідачем зміни базового місяця для проведення індексації з січня 2008 по червень 2013 року, та березень 2014 року, тим самим спростовуються доводи позивача щодо визнання базовим місяцем - січень 2008 року.

Щодо встановлення базового місяця - березень 2018.

Суд зазначає, що чергова зміна грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Як наведено вище по тексту, наказом Головного управління від 27.03.2017 № 75 позивач звільнений зі служби цивільного захисту 07 квітня 2017 року.

Відповідно, в період набрання чинності Постанови № 704 (01.03.2018), позивач вже був звільнений зі служби.

Отже, зазначена позивачем вимога є безпідставною.

Що стосується періоду з 01.02.2017 по 07.09.2018, то суд зауважує, що наказом ГУ ДСНС від 26.01.2017 № 18 (по о/с), позивач був звільнений з підрозділу Головного управління () та призначений на посаду для подальшого проходження служби в ДПРЗ-3 (м. Рівне) ГУ ДСНС ().

Отже, з 01.02.2017 по 07.04.2017 (по день звільнення) позивач проходив службу та перебував на фінансовому забезпеченні у іншій юридичній особі ДПРЗ-3 (м. Рівне) ГУ ДСНС (), тому позовні вимоги до Головного управління () з 01.02.2017 по 07.04.2017 є безпідставними.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд вважає позовні вимоги безпідставними, а тому у позові слід відмовити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу Закону, а доказів понесення інших витрат не надав, судові витрати у порядку ст. 139 КАС України, відшкодуванню не належать.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Гетьмана Полуботка, 37; ).

Суддя Т.О. Комшелюк