Справа № 200/3552/21
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 р. Справа№200/3552/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним ти скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, що 20.07.2020 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», між тим відповідачем прийнято рішення від 01.10.2020 року № 326 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю мінімального страхового стажу, до якого вказаним рішенням не зараховані періоди її роботи через недоліки заповнення трудової книжки.

Вказане рішення вважала протиправним та таким, що не ґрунтується на положеннях законодавства.

У зв`язку з наведеним, вважаючи свої пенсійні права порушеними, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 01.10.2020 року № 326 про відмову в призначенні їй пенсії за віком;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виконати вимоги п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, та повторно розглянути її заяву про призначення пенсії, подану 20.07.2020 року о 16-49 год. через Веб-портал Пенсійного фонду України.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому виклав зміст оскарженого рішення. Вважав, що воно відповідало вимогам законодавства. Також вважав, що не порушив пенсійні права позивача. Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що у 2020 році ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до відповідача із заявою про автоматичне призначення пенсії за віком.

Відповідно до роздруківки з Веб-порталу Пенсійного фонду України така заява була подана нею 20.07.2020 року о 16-49 год. та зареєстрована органом Пенсійного фонду України 01.10.2020 року під № 8945 (реєстраційні дата та номер заяви також відображені в оскарженому рішенні).

Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 01.10.2020 року № 326 «Про відмову в призначенні пенсії» в призначенні такої пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю на час звернення необхідного страхового стажу 27 років.

Рішення мотивовано тим, що згідно з наданими документами страховий стаж заявника складається з періоду навчання в ЖДМУ з 01.09.1976 року по 21.06.1980 року та періоду роботи з 01.01.1999 року по 31.08.2020 року згідно з даними персоніфікованого обліку та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, та складає 25 років 5 місяців 21 день, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

Вказаним рішенням при визначенні права на пенсію заявниці не зараховано до страхового стажу відомості про роботу, які містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.08.1981 року, оскільки дата народження на титульному листі - «16.11.1960» не співпадає з паспортними даними, де вказана дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу, що визначений вказаною статтею.

Так, згідно з вказаною статтею починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Оскарженим рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю мінімального страхового стажу, до якого вказаним рішенням не зараховані певні періоди її роботи через недоліки заповнення трудової книжки.

Судом досліджено оригінал трудової книжки позивача, що надана нею на вимогу суду.

Як вбачається з оригіналу трудової книжки, в ній на титульній сторінці було помилково зазначений день в даті народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме замість цифри «19» було зазначено цифру «16», у зв`язку з чим цифра «16» перечеркнута та над нею зроблено напис: «виправлено на 19».

Отже, з урахуванням вказаного виправлення відображена дата народження відповідає даті народження, що відображена в паспорті позивача, з огляду на що посилання відповідача в цій частині є безпідставними.

Всі записи в трудовій книжці позивача зроблені у відповідності до чинних у відповідний час нормативно-правових актів: Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах, організаціях, що затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 року №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Згідно з вказаними Інструкціями заповнення трудової книжки проводиться роботодавцем, а не працівником.

Крім того, щодо заповнення трудової книжки суб`єктом владних повноважень не враховані положення відповідного законодавства, в тому числі п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Отже, оскаржене рішення не ґрунтується на положеннях законодавства та порушує пенсійні права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

В даному випадку суб`єктом владних повноважень виконано не всі умови, визначені законом, необхідні для правильного вирішення заяви, з якою звернулася позивач (не досліджено трудову книжку позивача).

Разом з тим, суд не може підміняти державний орган рішення, дії або бездіяльність якого оскаржуються, вчиняючи замість нього дії, які входять до його безпосередньої компетенції та які він мав вчинити.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховний Суду від 07 лютого 2019 року в справі №813/1062/14.

Суд неодноразово витребовував у відповідача докази, в тому числі всі заяви позивача про призначення пенсії, в тому числі ту, за наслідками розгляду якої прийнято оскаржене рішення; пенсійну справу щодо ОСОБА_1 (ухвали суду від 05 квітня 2021 року та повторно від 22 квітня 2021 року, які отримані відповідачем 08 квітня 2021 року та, відповідно, 22 квітня 2021 року), однак в порушення ст. 1291 Конституції України, ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень в повному обсязі у встановлений строк (по 21 квітня 2021 року та, відповідно, по 29 квітня 2021 року) виконані не були. Пояснень щодо поважних причин неможливості їх виконання - до суду не подано.

Так відповідачем до суду не подано заяву позивача, за результатами розгляду якої прийнято оскаржене рішення. Про дату такої заяви у відзиві не зазначено.

Разом з тим, судом встановлено, що подана позивачем 20.07.2020 року о 16-49 год. заява зареєстрована органом Пенсійного фонду України 01.10.2020 року під № 8945, і відповідачем за результатом її розгляду прийнято оскаржене рішення, яким порушені пенсійні права позивача.

З огляду на наведене порушені пенсійні права позивача підлягають захисту та відновленню іншим шляхом - шляхом визнання протиправним та скасування оскарженого рішення із зобов`язанням відповідача повторно вирішити питання, щодо якого звернулася позивач (тобто розглянути заяву, що зареєстрована 01.10.2020 року під № 8945, щодо якої було прийнято оскаржене рішення), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (п. 10 ч. 2 ст. 245, ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

При новому розгляді заяви позивача відповідачу необхідно прийняти та дослідити трудову книжку позивача, та вирішити питання про зарахування всіх відображених в ній періодів до страхового стажу позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) про визнання протиправним ти скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 01.10.2020 року № 326 «Про відмову в призначенні пенсії», прийняте щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, що зареєстрована 01.10.2020 року під №8945, - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 29 квітня 2021 року.

Суддя Т.В. Логойда