Справа № 160/1386/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2021 року Справа № 160/1386/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальник В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
28 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому позивач просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську помер батько позивача - ОСОБА_5 (актовий запис № №369 від 18.04.59р.). У зв`язку з тим, що свідоцтво про його смерть не збереглося, позивач звернувся до відповідача з заявою про отримання його дублікату, проте позивачу було відмовлено, оскільки у актовому записі про смерть було неправильно записано його по-батькові: зазначено « ОСОБА_3 », тоді як слід « ОСОБА_6 » на російській мові та « ОСОБА_4 » українською мовою. Зазначено, що батько позивача - ОСОБА_2 народився у 1924р. у м. Миколаєві за національністю німець, мав рідних сестер та брата, які народилися в Україні, але з часом, у 1943 році, переїхали на постійне проживання до Німеччини. На теперішній час брат батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті залишалась спадщина. Зауважено, що для отримання свідоцтва про спадщину, позивачу необхідно виправити по-батькові його батька в актовому записі про смерть та доповнити актовий запис в графу «місце народження батька» - м.Миколаїв, Миколаївької області. У зв`язку з чим у 2020 році позивач звернувся з заявою до відповідача про внесення змін та доповнень до актового запису про смерть батька та було надано відповідачу відповідні документи. Проте, відповідач безпідставно відмовив позивачу у внесенні змін та доповнень до актового запису про смерть батька позивача - ОСОБА_2 , про що ОСОБА_1 було надано відповідний висновок від 18.08.2020 року. Позивач вважає, що у відповідача були всі підстави для задоволення його заяви, а тому з висновком відповідача не згоден, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
23.02.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.
Зауважено, що встановити при яких обставинах та у який час було змінено по батькові з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_4 », відділом державної реєстрації актів цивільного стану не виявляється можливим, оскільки заявником не було пред`явлено документ про зміну «по батькові» батьком дитини.
Також, звернуто увагу, що за допомогою Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про народження ОСОБА_2 ), 1924 року народження - не виявлено та жодним документом не підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 це одна й таж особа. При цьому, згідно довідки № 10/31-Г-771 від 13.04.2020року, виданої Міністерством внутрішніх справ Російської Федерації по Кемеровській області: (російською мовою) «докуменнтов о перемене имени, не имеется», а тому ОСОБА_1 одержала письмову відповідь про неможливість задоволення її прохання про внесення змін до актового запису про смерть ОСОБА_2 .
Окрім цього, відповідачем у відзиві було зазначено, що відділи ДРАЦС не можуть бути відповідачами у справах подібного характеру, а лише зацікавленими (третіми) особами при вирішені питання у порядку цивільно-процесуального судочинства. Тому, відповідно до часті 4 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 2.18 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану.
Ухвалою суду від 30.03.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання Шевченківського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про закриття провадження в адміністративній справі №160/1386/21.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 19.05.2020 (вх. № 48/20.22-96) звернувся до відповідача із заявою про внесення змін та доповнень до актового запису про смерть №369 від 18.04.1959 року, складеного Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, а саме: виправити померлому по батьков з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » та доповнити місце народження померлого.
На підтвердження правомірності свого прохання позивачем надані та відділом були зібрані документи:
- копія паспорта заявника: НОМЕР_1 , виданого Бабушкінським РВ у м.Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області 22 грудня 2015 р.;
- копія свідоцтва про народження заявника НОМЕР_2 , виданого Октябрьським Райбюро ЗАГС м. Дніпропетровська 14 червня 1959р.,
- копія актового запису про народження заявника № 145 від 12 листопада 1952 р., складеного Усть-Кабирзінською сільською радою Таштагольського району Кемеровської області, Російська Федерація;
- копія актового запису про народження сестри заявника №27 від 24.01.1950 р., складено Усть-Майринською сільською радою Таштагольського району Кемеровської області, Російська Федерація;
- копія актового запису про народження брата заявника №55 від 27.03.1951 р., складеного Усть-Кабирзінською сільською радою Таштагольського району Кемеровської області, Російська Федерація;
- копія актового запису про шлюб батьків заявника № 133 від 11 серпня 1954 р., складеного Виконавчим комітетом Таштагольської селищної ради депутатів трудящих Таштагольського району Кемеровської області, Російська Федерація.
Розглянувши вищезазначену заяву, Шевченківський районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) прийняв висновок від 18.08.2020р. про відмову у внесенні змін до актового запису про смерть №369 від 18 квітня 1959 року, складеного Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, виправити померлому по батькові з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » та доповнити місце народження померлого.
Така відмова була мотивована тим, що відповідно до актового запису про смерть №369 від 18 квітня 1959 року, складеного Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (стара назва відділу) - Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (нова назва відділу), померлий - « ОСОБА_2 »;
- згідно актового запису про народження позивача № 145 від 12 листопада 1952 р., складеного Усть-Кабирзінською сільською радою Таштагольського району Кемеровської області, Російська Федерація: відомості про батька (російською мовою) " ОСОБА_2 ", у графі "место рождения " - відомості відсутні;
- згідно актового запису про народження сестри позивача № 27 від 24 лютого 1950р., складеного Усть-Майринською сільською радою Таштагольського району Кемеровської області, Російська Федерація: відомості про батька (російською мовою) " ОСОБА_2 ", у графі "место рождения " - відомості відсутні;
- згідно актового запису про народження брата позивача № 55 від 27 березня 1951р., складеного Усть-Кабирзінською сільською радою Таштагольського району Кемеровської області, Російська Федерація: відомості про батька (російською мовою) " ОСОБА_2 ", у графі "место рождения " - відомості відсутні;
- актового запису про шлюб батьків № 133 від 11 серпня 1954 р., складеного Виконавчим комітетом Таштагольської селищної ради депутатів трудящих Таштагольського району Кемеровської області, Російська Федерація: відомості про нареченого (російською мовою) " ОСОБА_2 ". у графі "место рождения" - відомості відсутні; у графі "Сведения о внесенных исправлениях и изменениях " - відомості відсутні;
- згідно архівної довідки № 10/31-Г-771 від 13.04.2020 року, виданої Інформаційним центром Відділу архівної інформації і реабілітації Міністерством внутрішніх справ Російської Федерації по Кемеровській області: (російською мовою) « ОСОБА_2 » (по некоторым документам отчество - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , 1924 г.р., по национальности - немец»;
- згідно довідки №10/31-Г-771 від 13.04.2020 року, виданої Міністерством внутрішніх справ російської Федерації по Кемеровській області: (російською мовою) «документов о перемене имени …не имеется».
Отже, у висновку зазначено, що: «При яких обставинах та у який час було змінено по батькові з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_4 », встановити відділом державної реєстрації актів цивільного стану не виявляється можливим, так як заявником не пред`явлено, документ про зміну «по батькові» батьком дитини.».
Позивачу рекомендовано відповідно п.2.1, 2.2, 2.5, 2.6 Правил, подати документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті, а саме: свідоцтво про народження батька та зміну імені (у даному випадку - по батькові).
Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.10.2010 р. № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5.
За змістом ст. 1 Закону № 2398-VІ, цей Закон визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану та не поширюється на порядок проведення реєстрації громадянства України.
Частиною 1 ст. 6 Закону № 2398-VІ передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону № 2398-VІ, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація, що міститься в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.
Порядок внесення змін до актових записів передбачений статтею 22 Закону № 2398-VІ та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі - Правила).
За змістом ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VІ, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.
За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.
У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.
Пунктом 2.1 Правил визначено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.
Відповідно до пункту 2.6 Правил №96/5, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються:
- свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні;
- інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.
Відповідно до п. 2.12 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому.
У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.
Таким чином орган державної реєстрації актів цивільного стану зобов`язаний прийняти заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану, розглянути її у спосіб та в порядку, визначеному законодавством, та за результатами такого розгляду скласти письмовий висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.
Перелік підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану визначений пунктом 2.13. Правил. Згідно з підпункту 2.13.3 пункту 2.13 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного, районного в місті, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України.
Пунктом 2.15 Правил встановлені випадки, коли висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається, зокрема, відповідно до підпункту 2.15.9 цього пункту, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).
Абзац п`ятий пункту 1.5 Правил закріплює, зокрема, що працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником.
Таким чином, на відповідача покладається обов`язок детального вивчення документів, наданих позивачем для внесення змін до актового запису цивільного стану окремо та у їх сукупності.
Відповідно до п.п. 2.13.2 п. 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.
Згідно п. 2.16 Правил, зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Підпунктом 2.16.7 п. 2.16 Правил зазначено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.
Відповідно до п. 2.18 Правил, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану.
Висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва чи консульської установи України про внесення змін до актового запису цивільного стану складається у двох примірниках, з яких один разом із зібраними документами не пізніше наступного робочого дня надсилається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису цивільного стану, до якого вносяться зміни. Другий примірник залишається у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичному представництві чи консульській установі України за місцем його складання. Якщо актовий запис цивільного стану, у який потрібно внести зміни, міститься в даному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, висновок складається в одному примірнику (п. 2.19 Правил).
Отже, внесення змін до актового запису цивільного стану передбачає певний алгоритм дій, а саме: звернення особи з відповідною заявою (за місцем проживання) про внесення змін до актового запису цивільного стану особисто або через представника; прийняття відділом державної реєстрації актів цивільного стану вказаної заяви шляхом її формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян; складання відділом державної реєстрації актів цивільного стану обґрунтованого висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. Зміни до актового запису вносяться також на підставі постанови адміністративного суду.
Відповідно до п. 2.22. Розділу ІІ Правил, після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп "Повторно".
Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що орган реєстрації актів цивільного стану вправі внести зміни до актового запису цивільного стану тільки у випадку, коли для цього наявні підстави та достатні докази.
Суд зазначає, що в даній справі перевіряється правомірність прийнятого відповідачем спірного висновку та його відповідність вимогам чинного законодавства.
Слід зазначити, що спірні правовідносини виникли з приводу того, що в документах - актовому записі про народження заявника - ОСОБА_1 , її сестри та брата, актовому записі про шлюб батьків заявника та архівної довідки № 10/31-Г-771 від 13.04.2020 року, виданої Інформаційним центром Відділу архівної інформації і реабілітації Міністерством внутрішніх справ Російської Федерації по Кемеровській області, є розбіжності по батькові померлого (« ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », « ОСОБА_7 »).
Вказане стало підставою для звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про смерть № 369 від 18.04.1959 року. Проте, відповідач на підставі вказаних вище документів відмовив у внесенні змін до актового запису, зазначивши, що при яких обставинах та у який час було змінено по батькові з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_4 » встановити відділом державної реєстрації актів цивільного стану не виявляється можливим, оскільки заявником не було пред`явлено документ про зміну «по батькові» батьком дитини.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вирішуючи даний спір, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постановах від 14.11.2018 у справі № 425/2737/17 та від 23.01.2019 у справі № 807/45/17, згідно яких у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.
Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч. 1, 2, 3 ст. 49 Цивільного кодексу).
Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону № 2398-VI.
Суд також врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №822/1064/17, згідно з якими «при розгляді справ, пов`язаних з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану, неприпустимим є вихід адміністративного суду за межі публічно-правових аспектів справи і встановлення юридичних фактів, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану. Суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених поданими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти; такі справи належать до цивільної юрисдикції і вирішуються, зокрема, у порядку окремого провадження».
Під час розгляду справи судом було досліджено матеріали адміністративної справи та встановлено, що згідно архівної довідки від 13.04.2020р. за № 10/31-Г-771, ОСОБА_2 , /за деякими документами Сигизмундович/ уроджений у м.Миколаїв, Миколаївської області за національністю «німець» дійсно перебував на обліку спецпоселення.
У довідки Інформаційного центру Управління внутрішніх справ Кемеровської області від 28.02.1996 року за № 10/38-2713 зазначено про час знаходження батька позивача на спецпоселенні і про те, що довідка про реабілітацію була видана на ім`я ОСОБА_2 /Сигизмундовича/.
З архівной довідки відділу по реабілітації жертв політичних репресій інформаційного центру адміністрації Кемеровської області від 28.02.1996р. вбачається, що дійсно по-батькові батько позивача - ОСОБА_11 та ОСОБА_6 і що він є уродженцем Миколаївської області.
Також, зі свідоцтва про народження позивача (актовий запис за № 145 від 12.11.1952 р.) вбачається, що батько позивача - ОСОБА_12 « ОСОБА_6 » (на російській мові) німець за національністю.
Зі свідоцтва про народження сестри позивача - ОСОБА_13 , НОМЕР_3 , виданного Октябрьским рай бюро ЗАСА г. Дніпропетровська 14 червня 1959 р. (актовий запис за №26 від 24.02.1950 р.) в графі «батько» зазначено: ОСОБА_2 (російською мовою), німець за національністю.
3 копії свідоцтва про народження брата позивача - ОСОБА_14 в графі «батько» зазначено: ОСОБА_2 (російською мовою), німець за національністю.
Щодо місця народження батька позивача, то з архівної довідки від 13.04.2020 р. за № 10/31-Г-771 вбачається, що ОСОБА_2 , /по деяким документам Сигизмундович/ уроджений м.Миколаїв, Миколаївської області за національністю «німець» дійсно перебував на обліку спецпоселення.
З архівной довідки відділу по реабілітації жертв політичних репресій інформаційного центру адміністрації Кемеровської області від 28.02.1996 р. за № 10/38-2713 вбачається, що по-батькові батька позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і що він є уродженцем Миколаївської області.
Однак вищезазначені обставини не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваного висновку.
При цьому, відповідачем у висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 18.08.2020 року не зазначено причин відмови у доповненні місця народження померлого.
Більш того, під час розгляду справи відповідач не надав до суду жодних доказів, які підтверджують, що місцем народження батька позивача є інший населений пункт ніж м.Миколаїв, Миколаївська область, як це вказано в архівних довідках від 13.04.2020 р. за № 10/31-Г-771 та від 28.02.1996 р. за № 10/38-2713.
Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них.
Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.
Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.
Положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.
Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995 № 12, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).
Застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ст. 245 КАС України, суд, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям відповідачем висновку від 18.08.2020 року про відмову у внесенні змін до актового запису про смерть №369 від 18.04.1959 року, а також з метою усунення розбіжностей, вважає, що належним, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування такого висновку відповідача, а також зобов`язання відповідача до вчинення необхідних дій з метою відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
Також, як було зазначено, згідно Правил №96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану.
З цього приводу суд зазначає, що, якщо актовий запис цивільного стану не зберігається у відповідача, то на нього, як на орган державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, все рівно покладено обов`язок щодо розгляду заяви позивача про внесення змін до актового запису цивільного стану шляхом складення відповідного висновку та надіслання його до відділу державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваного рішення.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати висновок Шевченківського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 18.08.2020 року про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану про смерть ОСОБА_2 №369 від 18.04.1959 року, складений Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.
Зобов`язати Шевченківський районний у м.Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) внести зміни до актового запису про смерть ОСОБА_2 №369 від 18.04.1959 року, змінивши по-батькові з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » та доповнити графу «Місце народження» померлого, зазначивши місце народження - «м.Миколаїв, Миколаївської області».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

05.04.2021

Рішення не набрало законної сили 05 квітня 2021 р.

Суддя В.В. Кальник