Справа № 580/424/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/424/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку йому основної пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням середнього заробітку на території радіоактивного забруднення та з підвищенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років та зобов`язання відповідача здійснити з 04 серпня 2019 року перерахунок основної пенсії за віком, обчисленої відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням заробітку за роботу на території радіоактивного забруднення за червень-вересень 1986 року з додаванням до заробітку на основній роботі згідно з довідкою від 01 червня 2006 року №49 ВАТ «Меліоратор» з підвищенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років, але не вище 75% заробітку та доплатити недоотриману пенсію з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Черкаській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 19 грудня 2019 року щодо перерахунку пенсії та зобов`язано повторно розглянути зазначену заяву у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено мотивувальну частину рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року. Зокрема суд апеляційної інстанції зазначив: «Відповідно до положень пункту 4 розділа ХV Закону України №1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Розрахунок розміру пенсії віднесено до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обрано належний спосіб захисту, однак з підстав викладених вище, а саме відсутності станом на час розгляду справи інформації про розмір пенсії позивача внаслідок її перерахунку з урахуванням висновків суду, зазначених у цій постанові.».

09.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою вх.№4183/21 в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій просив:

прийняти заяву до розгляду, задовольнити її в повному обсязі та постановити окрему ухвалу;

визнати протиправним рішення відповідача від 20.10.2020 №60 про перерахунок пенсії, прийняте на виконання вказаного вище рішення суду, в частині нарахування до його пенсії за віком, обчисленої відповідно до ч.1 ст.27 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - ЗУ 1058-IV) доплати за понаднормовий стаж в розмірі виходячи з положень ст.28 вказаного закону за 17 років, а не належної доплати в розмірі одного відсотка заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, тобто 22% заробітку (але не вище 75% заробітку);

визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача при виконанні вказаного судового рішення, які полягають у неналежному та неповному його виконанні;

зобов`язати відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, які сприяли порушенню закону та виконати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі №580/424/20 в повному обсязі з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні, шляхом нарахування до пенсії, обчисленої відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільгової доплати за понаднормовий стаж в розмірі одного відсотка заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, тобто у розмірі 22% заробітку (але не вище 75% заробітку) замість доплати в розмірі 17% прожиткового мінімуму.

В обґрунтування Заяви зазначено, що 27.02.2020 Черкаський окружний адміністративний суд у вказаній справі прийняв рішення, яким позов задовольнив частково. Постановою від 22.09.2020 Шостий апеляційний адміністративний суд змінив мотивувальну частину рішення першої інстанції. 30.12.2020 позивачу видано виконавчий лист №580/424/20. На виконання рішення суду від 27.02.2020 відповідач повторно розглянув заяву позивача від 19.12.2019 та прийняв оскаржуване рішення, яким відмовив у перерахунку пенсії як із заробітку, так і за стаж та залишив пенсію позивача без зміни розміру. Відповідач листом від 09.11.2020 повідомив, що на виконання рішення суду провів розрахунок пенсії позивача відповідно до ч.2 ст.27 ЗУ 1058-IV, а саме частину розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності вказаним законом (36 років 2 місяці), визначено відповідно до раніше діючого законодавства, а частину розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності вказаним законом (6 років 6 місяців) - відповідно до ЗУ 1058-IV. Розрахунок пенсії проведено як суму двох складових. Позивач вважає, що вказане вище рішення суду не виконано через бездіяльність відповідача та просив задовольнити Заяву.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року повернуто ОСОБА_1 заяву від 09.02.2021 року №4183/21, подану в порядку ст. 383 КАС України.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивачем подано заяву з пропуском законодавчо встановленого строку звернення із заявою до суду, можливість поновлення такого строку не передбачена, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для повернення заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами 2, 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містить КАС України, зокрема, нормами ст. 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною четвертою ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Так, момент, з якого починається перебіг десятиденного строку на подання заяви є той момент, коли особа-позивач дізнався чи повинен був дізнатись про порушення його прав у зв`язку з невиконанням рішення суду.

Частиною 5 ст. 383 КАС України передбачено, що у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, відповідач листом від 09.11.2020 року №2300-0304-8/56436 повідомив позивача про те, що йому проведено перерахунок пенсії в т.ч. з урахуванням змін мотивувальної частини рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2020. Загальний розмір пенсії позивача після перерахунку пенсії із 01.01.2020 зменшився і становив би 2293,57грн. Однак якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами ЗУ 1058-IV її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі, зокрема 2946,40грн. Тому відповідач виконав свій обов`язок щодо перерахунку пенсії.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що з моменту отримання вказаного листа позивач дізнався про проведений відповідачем перерахунок пенсії на виконання рішення суду.

Позивач у заяві зазначив, що зважаючи на вказані обставини він подав виконавчий лист 01.02.2021 до органу державної виконавчої служби. Тобто, рішення, яке визначив предметом оскарження у порядку ст.383 КАС України, прийняте до відкриття виконавчого провадження, а підстави, з яких позивач його оспорює, виникли до такого часу.

Отже, звертаючись до суду 09.02.2021, позивач пропустив передбачений ч. 4 ст. 383 КАС України строк на звернення до суду зі вказаною заявою.

В свою чергу слід зазначити, що пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо особа, якій вони призначені, а отже позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатись при реалізації права на отримання щомісячної суми призначеної йому пенсії у меншому розмірі, тобто у 2020 році, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення заяви через її невідповідність вимогам ч. 4 ст. 383 КАС України в частині строку подання вказаної заяви.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 2а-516/2010.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи позивача викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 -без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма