Справа № 753/3632/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/3632/21 Суддя (судді) першої інстанції: Шаповалова К.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

Суддів Земляної Г.В.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі Марчук О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України, Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України, Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, в якій просив суд:

- визнати протиправну бездіяльність та скасувати Постанову ВП № 60485812 від 28 січня 2021 року «Про закінчення виконавчого провадження» Старшого виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС МЮУ Григорян О.Г. невиконаного рішення по справі №753/8237/15 від 10 листопада 2016 року по виконавчому листу, виданому Дарницьким районним судом м. Києва від 18 жовтня 2019 року;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби МЮУ поновити виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва по справі №753/8237/15, з урахуванням ч.3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» і виконати його;

- визнати протиправну бездіяльність та скасувати пункт 17 Протоколу засідання Комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 березня 2017 року №24 відносно Генерал-майора ОСОБА_1 , як такої, що перевищив свої повноваження надані Положенням розділу 2 п. 1,4 Наказу Міністра Оборони України №564 від 26 жовтня 2016 року, а також ч.2 статті 16 Закону України №2011-ХП (у редакції чинній з 01 січня 2007 року до 01 січня 2014 року), п.2 ПКМУ №499, абз.5 пп. 4 п. 2 Порядку №499 визначених Верховним Судом від 19 вересня 2019 року, та перегляду вимог Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року по справі № 753/8237/15;

- зобов`язати Міністерство Оборони України виконати Постанову Дарницького районного суду м. Києва, Київського апеляційного адміністративного суду, Постанову Верховного Суду від 19 вересня 2019 року по справі 753/8237/15.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року позовну заяву повернуто на підставі п. 6 ч. 4 статті 169 КАС України у зв`язку з тим, що позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч.2 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно п.3 ч.1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові).

Керуючись вказаними нормами, суд призначив дану справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у червні 2014 року, ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про стягнення з відповідача заборгованості з виплати одноразової грошової допомоги в сумі 163 165,44 грн.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 30 серпня 2011 року в частині встановлення ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги, призначеної на підставі ч. 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Стягнено з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 заборгованість по одноразовій грошовій допомозі в сумі 163 165 гривень 44 копійки.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з виплати одноразової грошової допомоги в сумі 163165,44 грн. скасовано. У задоволенні адміністративного позову в цій частині відмовлено. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі ( смерті ), поранення ( контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні ( або перевірочні ) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби ( зборів ) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 у редакції станом на 22 червня 2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат. В іншій частині постанову Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 квітня 2015 року касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року у справі № 753/10024/14 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчання (або перевірочні) та спеціалізовані збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 у редакції станом на 22 червня 2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат. В задоволенні адміністративного позову в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з виплати одноразової грошової допомоги у сумі 163 165 гривень 44 копійки - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року скасовано, та прийнято ухвалу, якою позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Вступну та резолютивну частину постанови Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року скасовано. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчання (або перевірочні) та спеціалізовані збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 у редакції станом на 22 червня 2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат. У задоволенні решти адміністративного позову відмовлено.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року про справі № 753/8237/15-а, залишаючи без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року, примусове виконання якої здійснюється у спірному виконавчому провадженні, вказав, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 54-місячного грошового забезпечення, оскільки на момент установлення йому II групи інвалідності пункт 2 Постанови № 499 передбачав саме такий розмір цієї допомоги.

На виконання вказаної постанови від 10 листопада 2016 року Комісія Міністерства оборони України з розгляду питані., пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум затвердила протокол від 17 березня 2017 року № 24, пунктом 17 якого відмовила в призначенні одноразової грошової допомоги генерал-майору у відставці ОСОБА_1 .

При цьому Комісія виходила з того, що постановою суду зобов`язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 у редакції станом на 22 червня 2011 року, з урахуванням раніше здійснені виплат.

Перерахувати одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 54-місячного грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу 2171 грн., окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років 974,40 грн, (всього 3235,40 грн.), в сумі 174711,60 грн.

Зважаючи на те, що згідно постанови суду перерахунок та виплату допомоги необхідно провести з урахуванням раніше здійснених виплат, а перерахований розмір допомоги відповідно до рішення суду 174 711,6 грн. є меншим, ніж розмір допомоги, виплаченої ОСОБА_1 у сумі 203 956,8 грн. (в т.ч. у грудні 2011 року - 172 344,00 грн. та у червні 2012 року - 31 612,80 грн.), провести виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року за справою № 753/8237/15 неможливо.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №60485812 по виконанню виконавчого листа Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2019 року №753/8237/15 про зобов`язання Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчання (або перевірочні) та спеціалізовані збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 у редакції станом на 22 червня 2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Так, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Валявським О.А. від 04 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у справі №753/8237/15 та зобов`язано Міністерство оборони України виконати вказане рішення протягом 10 робочих днів.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 28 січня 2021 року закінчено виконавче провадження з виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у справі №753/8237/15 на підстав п.9 ч.1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з вказаною постановою про закінчення виконавчого провадження, а також з рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питані., пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом від 17 березня 2017 року № 24, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Тобто, позивачем заявлено позовні вимоги до різних позивачів, якими оскаржуються їх протиправні рішення щодо захисту конституційних прав та інтересів позивача по забезпеченню соціальних гарантій.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, 26, а також у рішенні від 18 лютого 2011 року по справі Мушта проти України, заява № 8863/06, пункти 37, 38, 47, розкриваючи зміст принципу юридичної визначеності в контексті передбаченого у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ права на доступ до суду зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Так, відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 172 КАС України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 статті 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

При цьому, похідною вимогою в розумінні п.23 ч.1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Колегія суддів звертає увагу, що пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Слід звернути увагу, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Між тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, зі змісту позовної заяви вбачається, що позов заявлено одним позивачем до різних відповідачів щодо їх дій та рішень.

При цьому, ч.1 статті 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.5 статті 287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

При цьому, за частиною 4 цієї статті адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Отже, вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2021 року мають розглядатись місцевим загальним судом як адміністративним судом, який до того ж видав виконавчий лист , тобто, Дарницьким районним судом м. Києва, протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, за ч.1,2 статті 193 КАС України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Отже, вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та рішення Міністерства оборони України, зокрема, про скасування пункту 17 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 березня 2017 року № 24, відносяться до юрисдикції окружного адміністративного суду. При цьому, для розгляду такого спору передбачено порядок, відмінний від того, що врегульований статтею 287 КАС України.

Відповідно до ч.4 статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З наведеного вбачається, що при зверненні до суду із даним позовом одночасно до кількох відповідачів з вимогами, що не є основними та похідними, та до того ж, підлягають розгляду в порядку різного судочинства, позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені позивачем підстави для об`єднання позовних вимог не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п.6 ч.4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Таким чином, враховуючи викладене, відповідно до ч.1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України виключається можливість об`єднання заявлених позивачем вимог в одній позовній заяві, з огляду на що, позовна заява відповідно до п.6 ч.4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає поверненню позивачу.

Згідно ч.8 статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року гарантує особі право на справедливий суд, яке передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність.

Отже, право позивача на звернення до суду із заявленими вимогами не було поставлене під загрозу оскаржуваною ухвалою, з огляду на передбачуваність для позивача наслідків його помилкових дій з об`єднання в одній позовній заяві вимог до кількох різних відповідачів, для розгляду яких Дарницький районний суд м. Києва не є судом, встановленим законом. Суть права позивача на звернення до суду не була нівельована поверненням йому позовної заяви, а дії суду є пропорційними відповідній меті та не є свавільними.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм процесуального права.

Таким чином, оспорювана ухвала відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 27 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев