Справа № 120/6533/20-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6533/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

27 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 при обчисленні посадового окладу ОСОБА_1 та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а саме: Законом України від 07.12.2017 року №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018, Законом України від 23.11.2018 року №2629-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019, та встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату недоплачених сум грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно, з 01.01.2020 по 27.02.2020 включно, обчислених з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного відповідного року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що у постанові, яка регулює питання грошового забезпечення військовослужбовців, існує колізія між п.4 Постанови №704 та примітками 1 до Додатків 1, 14 до Постанови №704, тому з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, розрахунки посадового окладу та окладу за військовим званням позивача підлягають обчисленню шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.04.2020 року № 64 підполковника ОСОБА_1 , старшого офіцера відділу технічного забезпечення військ зв`язку та інформаційних систем штабу Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, звільненого наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.03.2020 року № 203 з військової служби в запас відповідно до п.п. "б" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я), виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 02.04.2020 року.

11.09.2020 року позивач звернувся до відповідача із запитом, в якому просив надати довідку про фактично отримане грошове забезпечення за період з 01.03.2018 року по 02.04.2020 року, із зазначенням усіх складових грошового забезпечення помісячно, надати інформацію про розмір тарифної сітки за посадою у період з 01.03.2018 року по 02.04.2020 року, перерахувати та виплатити перераховане, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача з урахуванням пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти за період з 01.03.2018 року по 02.04.2020 року.

Як зазначає в позовній заяві ОСОБА_1 та не заперечується учасниками справи, 04.10.2020 відповідач в усному порядку повідомив його про відсутність правових підстав у здійсненні таких виплат.

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у перерахунку грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Примітки до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704 не містять норм права та не узгоджуються з пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VIII, тому відсутні підстави вважати дії відповідача протиправними.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Ч. 3 ст.9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

01 березня 2018 року набрала законної сили постанова Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704), якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та схеми тарифних розрядів за основними типовими посадами.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про необхідність застосування приміток до Додатків 1, 14 до Постанови №704 при обчисленні розміру грошового забезпечення позивача, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.4 Постанови №704 в редакції, чинній станом на 01.01.2018, установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Примітками до Додатків 1, 14 до Постанови №704 передбачено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Згідно з п.4 Постанови №704 в редакції Постанови №103 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Однак зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не було приведено у відповідність з нормою п.4 цієї Постанови.

Оскільки у 2018 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762 грн) складав менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (3723 грн х 50% = 1861,50), вказані вище розбіжності призводять до конкуренції положень п.4 та п.1 Примітки Додатка 1 до Постанови №704 в частині визначення розрахункової величини для визначення посадових окладів військовослужбовців. Аналогічно у 2019-2020 роках розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати у відповідному році.

Вказані невідповідності були виправлені постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 № 1038, яка застосовується з 01.10.2020.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 скасовано п.6 Постанови №103, яким, зокрема, внесено зміни до п.4 Постанови №704.

Отже, з 30.01.2019 року діє редакція п.4 Постанови №704 від 01.01.2018.

Водночас, згідно з п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII (далі - Закон №1774-VIII) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Відповідно до пояснювальної записки до Закону №1774-VIII проектом акта передбачається новий порядок формування тарифної сітки оплати праці. У бюджетній сфері мінімальна тарифна ставка (посадовий оклад) встановлюватиметься Кабінетом Міністрів України. У небюджетній сфері підприємства визначатимуть тарифні ставки самостійно у колективних договорах. При цьому мінімальна тарифна ставка не може бути нижчою за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року. Проектом акта вносяться зміни до законів України, в яких заробітна плата або посадові оклади визначаються на основі мінімальної заробітної плати. Пропонується визначати їх у співвідношенні до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Таким чином, оскільки фінансування грошового забезпечення військовослужбовців здійснюється за рахунок Державного бюджету, а розмір посадових окладів визначається Кабінетом Міністрів України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що положення Закону №1774-VIII застосовуються в тому числі і при обчисленні складових грошового забезпечення військовослужбовців.

Крім того, п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VIII поширюється також і на інші виплати, які, зокрема, не пов`язані з оплатою праці.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що положення приміток до Додатків 1, 14 Постанови № 704 не відповідають положенням п. 3 розділу II Закону № 1774-VIII.

Згідно з ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення п. 3 розділу II Закону № 1774-VIII, тобто розрахунковою величиною для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням позивача є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2021 року в справі№240/11952/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, підстави для зобов`язання відповідача провести перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018, 01.01.2019, 01.01.2020, відсутні.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 квітня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.