Справа № 440/1326/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/1326/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Гринько М.О.,

представників позивача Капусти О.А., Петренка О.Б.,

представника відповідача Кошляк А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "ПАВІС" до Головного управління ДПС у Полтавській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2021 року Приватне підприємство "ПАВІС" (надалі - позивач, ПП "ПАВІС") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 жовтня 2020 року №, яке прийнято на підставі акту фактичної перевірки (бланк №002705) від 06.10.2020 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5100 грн. до Приватного підприємства "ПАВІС" за незабезпечення використання режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що підставою для винесення оскаржуваного рішення є акт від 06.10.2020 №0343/16/31/РРО/41462762 про результати фактичної перевірки. Позивач вважає, що висновки акту перевірки від 06.10.2020 №0343/16/31/РРО/41462762 є помилковими, а оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що незважаючи на формальний факт допуску посадових осіб ГУ ДПС у Полтавській області до фактичної перевірки, така перевірка була проведена з порушенням вимог чинного законодавства щодо підстав та порядку проведення фактичних перевірок. Свої доводи в цій частині позивач аргументує тим, що наказ від 02 жовтня 2020 року №1754 "Про проведення фактичної перевірки", відповідно до якого проводилась перевірка, не відповідає приписам статті 80 Податкового кодексу України та не містить чітких підстав для проведення перевірки. Позивач зазначає, що під час проведення фактичної перевірки 06.10.2020 відповідачем не було виявлено порушення, за яке до позивача застосовано штраф. Позивач вказує, що йому невідомо, у який спосіб та з якого джерела контролюючий орган отримав чек від 02.08.2020, про який зазначено в акті. Крім того, позивач посилається на порушення контролюючим органом строку розгляду його скарги на податкове повідомлення-рішення, у зв`язку з чим вважає її задоволеною в силу статті 56 Податкового кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1326/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09:30 30 березня 2021 року.

22 березня 2021 року до суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Полтавській області на позовну заяву /а.с. 55-56/, у якому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що контролюючий орган провів перевірку відповідно до вимог діючого законодавства, за результатами якої було виявлено порушення вимог п.11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", що полягало у проведенні розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування товарів (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості, а саме 01 серпня 2020 року реалізовано пачку цигарок "Davidoff Reach Purple" за ціною 45.00 чек №223 від 02 серпня 2020 року о 18:34, фіскальний номер РРО без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. У зв`язку з цим відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 22 жовтня 2020 року № 000870705, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і п.7 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовано до підприємства штраф в розмірі 5100 грн.

26 березня 2021 року надійшла відповідь позивача на відзив /а.с. 74-78/, у якій позивач наполягає, що фактична перевірка призначена та проведена з порушенням норм Податкового кодексу України та вказує, що у ході проведення фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу здійснено контрольну розрахункову операцію 06.10.2020 з придбання підакцизної продукції, за результатами якої жодних порушень встановлено не було.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року витребувано докази, оголошено перерву у судовому засіданні до 11:30 22 квітня 2021 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року клопотання представника Головного управління ДПС у Полтавській області про допуск заміни відповідача у справі №440/1326/21 задоволено. Допущено заміну відповідача Головного управління ДПС у Полтавській області (ідентифікаційний код 43142831) його правонаступником Головним управлінням ДПС у Полтавській області як відокремленим підрозділом Державної податкової служби України (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44057192).

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Приватне підприємство "ПАВІС" (ідентифікаційний код 41462762) зареєстроване як юридична особа 17.07.2017 та має право на здійснення, зокрема, такого виду діяльності як 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 15/.

06 жовтня 2020 року відповідно до наказу № 1745 від 02 жовтня 2020 року /а.с. 69/ на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України проведено фактичну перевірку діяльності магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: м. Горішні Плавні, просп. Героїв Дніпра, 72, в якому здійснює господарську діяльність ПП "Павіс" за період з 09 листопада 2017 року по дату закінчення перевірки у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки №0343/16/31/РРО/41462762 від 06.10.2020, зареєстрований 07 жовтня 2020 року, в якому зафіксовано порушення вимог пунктів 11, 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" /а.с. 61-62/, зокрема, у акті перевірки зазначено про використання режиму попереднього програмування в РРО найменування товару підакцизного із зазначенням товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме, РРО № 02.08.2020 о 18 год. 34 хв. при продажу сигарет "Давідов Р12" по ціні 45,00 грн. не зазначено товарну підкатегорію згідно з УКТ ЗЕД (10 знаків) /а.с. 62/.

На підставі акту перевірки №0343/16/31/РРО/41462762 від 06 жовтня 2020 року ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 22 жовтня 2020 року №, яким до ПП "ПАВІС" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 5100 грн. з підстав, передбачених пунктами 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і пункту 7 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області від 22 жовтня 2020 року № позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДПС України /а.с. 16-22, 146-149/.

Так, скарга позивача на податкове повідомлення-рішення від 22 жовтня 2020 року № надійшла до ДПС України 09 листопада 2020 року.

Рішенням ДПС України від 25 січня 2021 року №1828/6/99-00-06-03-02-06 ДПС залишено без змін ППР ГУ ДПС у Полтавській області від 22.10.2020 №№001820705, , , , , від 27.10.2020 №, а скарги - без задоволення /а.с. 153-155/.

Листом ДПС України від 15.04.2021 №4403/5/99-00-20-01-02-05 повідомило суд, що в тексті рішення ДПС України від 25.01.2021 №1828/6/99-00-06-03-02-06 допущено описку, а саме замість ППР ГУ ДПС у Полтавській області від 22.10.2020 № слід читати ППР ГУ ДПС у Полтавській області від 22.10.2020 № /а.с. 143-145/.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області від 22.10.2020 № та звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню ГУ ДПС у Полтавській області від 22.10.2020 №, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме: спочатку провести податкову перевірку.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16 лютого 2016 року (справа № 826/12651/14), від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2018 року (справа № 1570/7146/12), від 24 жовтня 2018 року (справа № 808/1746/15) та від 04 лютого 2019 року (справа № 807/242/14).

При цьому суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 160/8859/18 та від 30 червня 2019 року у справі № 825/1747/17.

Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки, у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

У постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Судом встановлено, що як підставу для проведення фактичної перевірки ПП "Павіс" у наказі ГУ ДПС у Полтавській області від 02 жовтня 2020 року № 1745 зазначено підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, у відповідності до якого фактична перевірка може бути призначена.

Однак, суд зазначає, що зі змісту наказу не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримало ГУ ДПС у Полтавській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу від 02 жовтня 2020 року № 1745 "Про проведення фактичної перевірки".

Крім того, в спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено у рамках яких заходів ГУ ДПС у Полтавській області встановлено невідповідність діяльності товариства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.

Ухвалою суду від 30 березня 2021 року витребувано від Головного управління ДПС у Полтавській області документи, що стали підставою (у розумінні підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України) призначення наказом Головного управління ДПС у Полтавській області від 02.10.2020 №1745 фактичної перевірки платника податків Приватного підприємства "ПАВІС", за результатами проведення якої складено акт перевірки №0343/16/31/РРО/41462762 від 06.10.2020 (дата реєстрації 07.10.2020).

Відповідачем надано до суду в якості документа, що став, за твердженням відповідача, підставою призначення наказом Головного управління ДПС у Полтавській області від 02.10.2020 №1745 фактичної перевірки, виключно скриншот почекової інформації РРО за 05 квітня 2021 року /а.с. 130/. Також до відзиву на позов відповідачем було додано скриншот почекової інформації РРО, який не містить дати його виготовлення /а.с. 64/.

Вказані скриншоти не є належними та достовірними доказами у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України щодо підстав призначення фактичної перевірки наказом Головного управління ДПС у Полтавській області від 02.10.2020 №1745, оскільки один із скриншотів виготовлений 05 квітня 2021 року, тоді як фактична перевірка була призначена 02 жовтня 2020 року, а іншій взагалі не містить дати його виготовлення.

У матеріалах справи також відсутні докази на підтвердження отримання почекової інформації РРО до початку проведення фактичної перевірки.

Отже, відповідачем не надано до суду належних та достовірних документів, що стали підставою (у розумінні підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України) призначення наказом Головного управління ДПС у Полтавській області від 02.10.2020 №1745 фактичної перевірки платника податків Приватного підприємства "ПАВІС", за результатами проведення якої складено акт перевірки №0343/16/31/РРО/41462762 від 06.10.2020 (дата реєстрації 07.10.2020).

Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Разом з тим, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі №1440/2045/18.

Суд не заперечує того факту, що до функцій контролюючих органів, відповідно до статті 19 Податкового кодексу України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14.); забезпечення контролю за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку (п.п.19-1.1.15); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.16).

У свою чергу, суд зазначає, що реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не у будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, перевірка може бути призначена.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги відсутність в наказі ГУ ДПС у Полтавській області від 02 жовтня 2020 року № 1745 будь-якого посилання на отриману відповідачем в установленому порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення позивачем законодавства, враховуючи, що наведені в наказі підстави проведення перевірки в ході розгляду справи не підтвердилися та не були доведені відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено незаконно.

Відповідно до п. 86.1, 86.5, 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, а тому за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту, у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Отже, за результатами розгляду справи суд погоджується з доводами позивача про те, що допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ПП "Павіс" призводять до відсутності правових наслідків такої, а акт перевірки №0343/16/31/РРО/41462762 від 06 жовтня 2020 року не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту порушення, за яке оскаржуваним податковим повідомленням-рішення до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф).

Суд також зазначає, що у акті фактичної перевірки №0343/16/31/РРО/41462762 від 06.10.2020, зареєстрованому 07 жовтня 2020 року, зафіксовано використання режиму попереднього програмування в РРО найменування товару підакцизного із зазначенням товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме, РРО № 02.08.2020 о 18 год. 34 хв. при продажу сигарет "Давідов Р12" по ціні 45,00 грн. не зазначено товарну підкатегорію згідно з УКТ ЗЕД (10 знаків) /а.с. 62/.

Однак, відповідачем не надано до суду засвідченої належним чином копії чеку №223 від 02.08.2020, фіскальний номер №, на який наявне посилання у акті перевірки №0343/16/31/РРО/41462762 від 06.10.2020 (дата реєстрації 07.10.2020), хоча ухвалою суду від 30.03.2021 суд витребував цей документ відповідача.

У ході проведення фактичної перевірки контролюючий орган не досліджував такий чек чи його дублікат або інші розрахункові документи за 02.08.2020. Контролюючим органом не встановлено у ході проведення фактичної перевірки 06.10.2020 або 07.10.2020 проведення позивачем розрахункових операцій через РРО та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Крім того, постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.10.2020 у справі № 534/1495/20, яка набрала законної сили, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення /а.с. 43-46/.

Частиною 6 статті 78 Податкового кодексу України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вказана вище постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ПП "Павіс" призводять до відсутності правових наслідків такої, акт перевірки №0343/16/31/РРО/41462762 від 06 жовтня 2020 року не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту порушення, за яке оскаржуваним податковим повідомленням-рішення до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф), та відповідачем у порушення вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено факт порушення позивачем п. 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суд дійшов висновку, що оспорюване податкове повідомлення-рішення від 22 жовтня 2020 року № прийнято відповідачем не на підставі, не у спосіб, що визначені частиною 2 статті 19 Конституції та законами України, та необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд не враховує доводи позивача про те, що його скарга на податкове повідомлення-рішення є задоволеною в силу статті 56 Податкового кодексу України, оскільки пунктом 52-8 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених: статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу. Відтак, відсутні правові підстави вважати скаргу позивача повністю задоволеною на користь платника податків, адже зупинення на період карантину перебігу строків, встановлених статтею 56 Податкового кодексу України, не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 Податкового кодексу України.

При прийнятті рішення у даній справі судом враховано позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення і докази, надані стороною позивача, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7262 від 16.02.2021 /а.с. 14/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 48/.

Зважаючи на вищевикладене, при задоволенні позову ПП "ПАВІС" суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Приватного підприємства "ПАВІС" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "ПАВІС" (ідентифікаційний код 41462762, вул. Вадима Пугачова, 6, кім. 403, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) до Головного управління ДПС у Полтавській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 22 жовтня 2020 року №, яким до Приватного підприємства "ПАВІС" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 5100 грн. (п`ять тисяч сто гривень).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Приватного підприємства "ПАВІС" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 27 квітня 2021 року.

Суддя С.С. Сич