Справа № 528/201/21
Суддя: Татіщева Я. В.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Гребінківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________
Справа № 528/201/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26.04.2021 м. Гребінка

26 квітня 2021 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Трохименка В.В., розглянувши у приміщенні суду м.Гребінка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП Київської області лейтенанта поліції Івасенка Сергія Юрійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 загорнувся до суду із адміністративним позовом до інспектора УПП Київської області лейтенанта поліції Івасенка Сергія Юрійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що інспектором патрульної поліції Київської області винесено постанову серії ЕАН № 3851759 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважає дії інспектора протиправними, а постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, зважаючи на наступне.

Зазначає, що під час розгляду справ про адміністративне правопорушення повинні застосовуватися положення Конвенції, які стосуються розгляду кримінальних проваджень, а також відповідна практика ЄСПЛ.

Вказує, що відповідач відмовив у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи з метою залучення захисника, чим порушив його право користуватися юридичною допомогою адвоката під час розгляду справи, передбачене ч. 6 ст. 268 КУпАП та право за пунктом «с» параграфу 3 ст. 6 Конвенції.

Окрім того, відмовляючи у задоволенні вищевказаного клопотання, особа, що розглядала справу, також порушила його права давати пояснення та заявляти клопотання.

Вважає, що постанова винесена в результаті розгляду справи, проведеного з порушенням вимог ст.ст. 245, 251 та 280 КУпАП, щодо повного, всебічного та об`єктивного встановлення обставин справи.

Наголосив, що під час розгляду справи відповідачем не досліджувалися докази, на підставі яких можна було б встановити, яким способом використовувався прилад TruCam, відеозапис з якого досліджувався під час розгляду справи.

Зазначив, що інформація про змонтовану /розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Отже, контроль швидкості руху транспортного засобу здійснюється тільки в місцях, обладнаних відповідним знаком про здійснення відеофіксації.

Під час розгляду справи відповідачем не досліджувалися докази, які б підтверджували наявність знаку 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху» у місці здійснення відеофіксації приладом TruCam, відео з якого досліджувалося під час розгляду справи.

Отже, відповідачем не було здійснено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наголошує, що з відеозапису, який досліджувався під час розгляду справи, не можна встановити, що за кермом автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , був саме він.

Вказав, що він вину не визнав, під час розгляду не було досліджено жодного належного та допустимого доказу, яким би підтверджувалась наявність у нього вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що оскаржувана постанова повинна бути скасована, а справа про адміністративне правопорушення закрита.

Окрім того, просить суд стягнути на його користь понесені судові витрати у розмірі 454,00 грн. та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

09.04.2021 року на адресу суду від відповідача, інспектора роти № 1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Івасенка С.Ю. надійшов відзив на позовну заяву.

Зі змісту відзиву вбачається, що під час несення служби на території обслуговування автодороги Київ-Харків, 65 км. 01.03.2021 року екіпажем "Лемур-203" за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCamLTI 20/20 (серійний номер ТС001161) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «HYUNDAISONATA» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 142 (сто сорок два) км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості на 32 (тридцять два) км/год, чим порушив п. 12.6. ґ) ПДР України.

Згідно Постанови, винесеної інспектором роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП лейтенантом поліції Івасенком С.Ю., 01.03.2021року о 13 год. 12 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «HYUNDAISONATA» з номерним знаком НОМЕР_1 за адресою: Київська область, Баришівський район, автодорога М-03 Київ-Харків, 65 км, рухався зі швидкістю 142 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості на 32 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam001161, чим порушив п. 12.6.ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, за яке ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 255 гривень.

Вказав, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону, і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Тому достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме, працівниками управліннями патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20477, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 24.11.2020 р. та чинного до 24.11.2021 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС001161, є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва LaserTechnologyInc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від №04/03/02-1452 від 11.06.2020р., який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Наголосив, що на фотознімку вказано адресу «Київська обл. автодорога М-03, Київ-Харків65 км.», дату та час «01.03.202113:09», та швидкість руху «142 км/год». Вимірювання здійснювалось з відстані 229,0 м. Також на відео з приладу TruCam ТС001161 зафіксований факт керування транспортним засобом «HYUNDAISONATA» з номерним знаком НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що на момент фіксації правопорушення та на момент зупинки, а також під час розгляду справи в салоні даного автомобіля знаходилась одна й та сама особа.

Також на фотознімку приладу TruCam зазначено технічний прилад, яким здійснено фотофіксацію, а саме, «лазерний вимірювач TruCam Серія НОМЕР_2 ».

Інспектор зупинив транспортний засіб, підійшов до автомобіля під керуванням ОСОБА_1 належним чином представився та повідомив суть вчиненого правопорушення, надав можливість ОСОБА_1 ознайомитись з свідоцтвом про повірку № 22-01/20477 від 24.11.2020 р.

Зазначив, що на відео з нагрудної камери інспектора зафіксований порядок розгляду оскаржуваної постанови. Позивача було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, скористатись будь-якими з прав позивач не виявив бажання, однак ОСОБА_1 заявив клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з залученням адвоката. Інспектором клопотання було відхилене у зв`язку тим, що справа розглядалась на місці вчинення правопорушення.Також Інспектор продемонстрував відео з приладу, після чого ОСОБА_1 без заперечень надав інспектору посвідчення водія та реєстраційний документ.

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення Відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що роз`яснено порушнику.

Відмова у відкладенні розгляду справи та у ознайомленні з матеріалами справи не є такою перешкодою.

Зазначив, що додатково варто зауважити, що Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

В окремій думці у справі «Лала проти Нідерландів» від 23 серпня 1994 року суддя Матчер зазначив, що лише в особливо серйозних кримінальних справах інтереси правосуддя можуть потребувати, щоб обвинувачений завжди був присутній чи представлений, якщо необхідно, офіційно призначеним захисником, що також узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Кремцов проти Австрії» від 21 вересня 1993 року та «Пуатрімол проти Франції» від 23 листопада 1993 року.

Вказав, що санкція ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності, не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак, подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Також зазначив, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В постановах Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі № 310/4817/17 (2 а/310/156/17), від 07.11.2019 року у справі №487/2179/17, від 07.12.2018 року у справі № 286/648/17, від 17.05.2018 року у справі № 681/972/17, від 14.02.2018 року у справі № 536/583/17 та від 31.01.2018року у справі № 489/1525/16-а викладено, що чинним законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду посадовими особами патрульної поліції справ про адміністративне правопорушення, передбачених КУпАП. Верховний Суд зазначив, що вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. При цьому слід врахувати, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Зазначає, що він мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення та винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

З його боку не було порушено процедуру розгляду справи. Позивача було ознайомлено з правами особи, що притягається до адміністративної відповідальності, наміру скористатись якими останній не виявив бажання, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Крім того, ОСОБА_1 жодним чином не обмежено у праві на захист.

Окрім того, вважає, що вимога про стягнення з відповідача 2000,00 грн. є необґрунтованою та не співмірною, оскільки відповідно до положень ст. 134 КАС України, вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі стороною, яка хоче компенсувати судові витрати, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи викладене, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач, інспектор роти № 1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Івасенко С.Ю., у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду відзив та просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України в зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.

Частиною другою цієї статті передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що 01.03.2021 року інспектор роти № 1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Івасенко С.Ю. було винесено постанову серія ЕАН № 3851759, згідно з якою на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 255 грн. за порушення п. 12.6.г ПДР, що призвело до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У постанові зазначено, що о 13 год. 12 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «HYUNDAISONATA» з номерним знаком НОМЕР_1 за адресою: Київська область, Баришівський район, автодорога М-03 Київ-Харків, 65 км, рухався зі швидкістю 142 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості на 32 км/год., швидкість руху вимірювалась приладом TruCam001161, чим порушив п. 12.6.ґ) Правил дорожнього руху (а.с.18).

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, що унормовані в Постанові Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», яку затверджено постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР).

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

У даному випадку підставою складення постанови про адміністративне правопорушення стало те, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом та перевищив дозволену швидкість руху на 32 км.год., тобто порушено п. 12.6.г. ПДР України.

Відповідно до ст.ст. 258, 283 КУпАП у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд також звертає увагу на те, що частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 (далі - Інструкція №1395) .

Відповідно до п. 4 (Розділу І. Загальні положення) Інструкції №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Зокрема, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначені ч. 1 ст. 122 КУпАП, належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу 2 ст. 258 КУпАП та п. 4 (Розділу І. Загальні положення) Інструкції №1395 виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17 та від 13.02.2020 року у справі №753/17124/16.

Слід також зазначити, що застосування процедури скороченого провадження розгляду справи про адміністративні правопорушення у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Представником відповідача було надано диск із відеозаписом, зробленим нагрудною відеокамерою поліцейського, під час перегляду якого встановлено, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «HYUNDAISONATA» з номерним знаком НОМЕР_1 . Окрім того, досліджено фото з приладу TruCam, що є додатком до постанови ЕАН № 3851759 від 01.03.2021 року.

Окрім того, судом були дослідженні письмові докази, що надані представником відповідача, а саме: Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/20477 чинне до 24.11.2021 року; Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 року; Експертний Висновок від 11.06.2020 року; копію листа першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року; Експертний Висновок Лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів; копію Листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (а.с. 51-60).

Доводи позивача, викладені у позовній заяві, щодо порушення його права користуватися юридичною допомогою адвоката, надавати пояснення по суті правопорушення, та інше спростовуються вищевказаним відео, що є належним та допустимим доказом у справі.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі № №524/9716/16-а.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку, що доводи позивача нічим не підтверджені та спростовані відповідачем, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію України», статтями 121, 222, 258, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 9, 47, 49, 72-77, 192-194, 205, 211, 227, 229, 241-244, 246, 250, 286, 295 КАС України, суд-,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора УПП Київської області лейтенанта поліції Івасенка Сергія Юрійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1605.

Суддя Я. В. Татіщева