Справа № 675/260/21
Суддя: Столковський В. І.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/260/21
Провадження № 2-а/675/13/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2021 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання Гук-Миронюк Ю. Г., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Іванова А. Б., відповідача - інспектора Гончарука М. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гончарука Михайла Миколайовича про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області в особі інспектора СРПП Гончарука Михайла Миколайовича про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою інспектора сектору реагування патрульної поліції Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гончарука М. М. від 02 жовтня 2020 року серії БАА № 263522 його притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності було порушення Правил дорожнього руху, а саме те, що 02 жовтня 2020 року о 09 год. 05 хв. у м. Ізяслав по вул. Заславській, 2 Хмельницької області позивач, керуючи автомобілем марки «Dacia», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку автомобіля на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги пп. «е» п. 15.9 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою. Вказує, що 02 жовтня 2020 року дійсно мав місце факт, коли він рухався у м. Ізяслав Хмельницької області в районі магазину «Кошик». З технічних причин заглухнув двигун у його автомобілі, а тому він здійснив вимушену зупинку. У подальшому він запустив двигун та продовжив рух, після чого його зупинив інспектор ОСОБА_2 та вказав на вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП. Вказаний факт позивач заперечив. Будь-яких документів на місці зупинки поліцейський не оформляв, доказів про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху не зібрав, відстань від місця вимушеної зупинки до посадкового майданчика для маршрутних транспортних засобів не виміряв.

Відповідач інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гончарук М. М. подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому вказує на необґрунтованість та безпідставність вимог останнього з посиланням на те, що факт вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення був доведений належними та допустимими доказами. Відтак, на думку відповідача, підстави для задоволення позову відсутні. Разом з тим, на даний час відеозаписи про фіксацію правопорушення та спілкування з ОСОБА_1 він надати не має технічної можливості в зв`язку з тим, що вони були видалені з електронних носіїв.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гладкоскок С. В. подала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому зазначає, що спірна постанова винесена поліцейським Гончаруком М. М. із дотриманням вимог чинного законодавства.

Ухвалою судді від 17 лютого 2021 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду цієї справи по суті.

Ухвалою суду від 04 березня 2021 року замінено у даній справі первісного відповідача Ізяславське відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в особі інспектора сектору реагування патрульної поліції Гончарука М. М. належним відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області. Залучено до участі в справі в якості співвідповідача інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 12 березня 2021 року постановлено проведення судового засідання по даній адміністративній справі, призначеного на 08 квітня 2021 року о 17 год. 00 хв., здійснювати у дистанційному режимі відеоконференції між Ізяславським районним судом Хмельницької області та Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області.

Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року поновлено позивачу строк для звернення до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Іванов А. Б. під час розгляду справи позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гончарук М. М. проти задоволення позову заперечив.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, заяв та клопотань не надіслав.

Відтак, виходячи з положень ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що постановою серії БАА № 263522 від 02 жовтня 2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді 255 грн. штрафу за порушення вимог пп. е п. 15.9 Правил дорожнього руху, так як ОСОБА_1 02 жовтня 2020 року о 09 год. 05 хв. у м. Ізяслав по вул. Заславській, 2 Хмельницької області, керуючи автомобілем марки «Dacia», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку автомобіля на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність, у тому числі, за порушення правил зупинки.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Так, відповідно пп. е п. 15.9 Правил дорожнього руху зупинка забороняється, зокрема, ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Відповідно до загальних положень Правил дорожнього руху вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У порушення вимог вказаної статті відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах справи відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.ч. 1, 2 ст. 76 КАС України передбачають, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показала, що вона перебувала в автомобілі, яким керував ОСОБА_1 у день складення щодо нього оспорюваної постанови, ствердила, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу за межами посадкового майданчика для маршрутних транспортних засобів.

Враховуючи вищезазначене, а також той факт, що відповідачі не надали до суду доказів, що ОСОБА_1 02 жовтня 2020 року о 09 год. 05 хв. у м. Ізяслав по вул. Заславській, 2 Хмельницької області, керуючи автомобілем марки «Dacia», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку автомобіля на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги пп. «е» п. 15.9 Правил дорожнього руху, відповідачі не довели правомірності винесеного рішення.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться в постанові про адміністративне правопорушення, та виходячи з того, що постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

При вирішенні спору суд виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

Разом з тим, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, а саме правову позицію, викладену ним в рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України", в якому Суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

А відтак, постанова серії БАА № 263522 від 02 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, є протиправною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю, що відповідає повноваженням суду, передбаченим п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України та положенням п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стосовно вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача та оспорюваної постанови, слід вказати наступне.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, в даному випадку суд може скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, визнання дій працівника поліції та оспорюваної постанови протиправними не передбачено ч. 3 ст. 286 КАС України та не є належним захистом прав позивача, визначеним законом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи те, що даний позов задоволено, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання адміністративного позову.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області судовий збір у розмірі 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 205, 243-246, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гончарука Михайла Миколайовича про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області Гончарука Михайла Миколайовича серії БАА № 263522 від 02 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні решти вимог позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 454 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 : місце проживання - АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач 1 інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гончарук Михайло Миколайович: адреса місцезнаходження - м. Ізяслав, вул. Грушевського, 24 Хмельницької області.

Відповідач 2 Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області: адреса місцезнаходження м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, .

Суддя: В. І. Столковський