Справа № 560/5231/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5231/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

27 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2020 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 12413,34 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що йому не було відомо про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки підписи в поштових повідомленнях не належать ОСОБА_1 або членам його родини. Крім того, іпотекодержателем та фактичним користувачем будинку є АТ "Креді Агріколь Банк". Також відповідач стверджує, що у податкового органу були відсутні підстави для нарахування податкового зобов`язання за 2015 рік, оскільки відповідне зобов`язання у платників податків виникло після 01 січня 2016 року.

Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Вказана заборгованість в сумі 12413,34 грн утворилась внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгодженої суми податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 16 травня 2018 року №0-2225 на суму 8766,66 грн та за податковим повідомленням-рішенням від 21 березня 2019 року №0-2225 на суму 3646,68 грн.

Оскільки відповідач добровільно не сплатив податковий борг, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкова заборгованість є обґрунтованою, відповідає чинному законодавству і підлягає стягненню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пп.16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Згідно з пп.14.1.39 п. 14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Пп."е" п.176.1 ст.176 ПК України передбачено, що платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, у разі несплати платником податків визначених контролюючим органом грошових зобов`язань протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення або закінчення процедури його оскарження, такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими. Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України позивач надіслав на адресу ОСОБА_1 податкову вимогу форми "Ф" від 27 грудня 2016 року №12452-17 зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік у сумі 2439,47 грн. Вказана вимога вручена відповідачу 05.01.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с.9).

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

16 травня 2018 року позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0-2225 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015-2017 рр на загальну суму 8766,66 грн, яке направлено на адресу ОСОБА_1 та вручене останньому 30.03.2018 (а.с.7).

За цією ж адресою відповідачу направлено рекомендованим листом та вручено податкове повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року №0-2225, яким визначено зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік на суму 3646,68 грн (а.с.8).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що Головне управління ДПС у Хмельницькій області протиправно нарахувало йому зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки обов`язок зі сплати відповідного податку виник у платників з 01.01.2016, а у позовній заяві не вказано ставки податку та базу оподаткування. Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що на житловий будинок, який є об`єктом оподаткування, звернуто стягнення іпотекодержателем, і фактичним користувачем даного будинку є АТ "Креді Агріколь Банк".

Оцінюючи вказані вище доводи апеляційної скарги, колегія судді виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом доводів та вимог позовної заяви предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача суми податкового боргу.

Отже, в межах розгляду даної справи суд надає оцінку наявності або відсутності сум узгодженого податкового зобов`язання, а не правомірності нарахування такого зобов`язання.

П.56.1 ст.56 ПК України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Водночас, відповідач не надав доказів оскарження податкової вимоги від 27 грудня 2016 року №12452-17 та податкових повідомлення-рішення від 16 травня 2018 року №0-2225 та від 21 березня 2019 року №0-2225 у встановленому законом порядку до ДПС України або до суду.

Таким чином, доводи щодо неправомірності нарахування ОСОБА_1 зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015-2018 роки виходять за межі заявлених Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області позовних вимог і тому є необґрунтованими.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримував поштові відправлення від позивача, колегія суддів виходить з наступного.

П.59.1 ст.59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п.42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення та податкова вимога вважаються належним чином врученими фізичній особі у разі їх вручення особисто чи законному представнику або надіслання на адресу платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з матеріалами справи податкова вимога від 27 грудня 2016 року №12452-17 та податкові повідомлення-рішення від 16 травня 2018 року №0-2225 та від 21 березня 2019 року №0-2225 надсилалися ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

Вказана поштова адреса вказана особисто відповідачем також і в апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач дотримав процедуру направлення податкових повідомлень-рішень та вимоги, а тому податкове зобов`язання на суму 12413,34 грн є узгодженим.

При цьому доводи відповідача про те, що підписи на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень не належать ОСОБА_1 або членам його родини не спростовують вищенаведені обставини щодо узгодження податкового зобов`язання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року слід залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пп.2 п.3 ч.2 ст.4 вказаного Закону за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2020 року визначений у розмірі 2102 грн.

Як встановлено судом з матеріалів справи, апелянт оскаржив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом з вимогою майнового характеру за позовом суб`єкта владних повноважень.

Ціна позову складає 12413,34 грн.

Оскільки 1,5% від ціни позову складає менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі згідно з вищевказаними правовими нормами становить 3153 грн.

Водночас, згідно з матеріалами справи позивач долучив до апеляційної скарги квитанцію на суму 1261,20 грн, що на 1891,80 грн менше від розміру, встановленого Законом.

З урахуванням наведеного, оскільки під час подання апеляційної скарги відповідачем не було сплачено судовий збір в повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Даржавного бюджету України недоплаченої суми судового збору в розмірі 1891,80 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України недоплачену суму судового збору в розмірі 1891,80 грн (одна тисяча вісімсот дев`яносто одна гривня вісімдесят копійок) за подання апеляційної скарги на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року за реквізитами стягувача: Державна судова адміністрація України, місце знаходження (вул.Липська, 18/5, м.Київ, 01601); отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м. Київ, код класифікації доходів бюджету 22030106; ; банк: Казначейство України (ЕАП); Р/р:UА0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 квітня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.