Справа № 140/1211/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/1211/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬ В ДОМ» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬ В ДОМ» (далі ТзОВ «МЕБЕЛЬ В ДОМ», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі Поліська митниця, митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 17.09.2020 №UA204120/2020/000294/2 про коригування митної вартості товару «Меблі…», ввезення якого в Україну задекларовано товариством в митному режимі «імпорт» згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA204120/2020/084215 від 15.09.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ «МЕБЕЛЬ В ДОМ» здійснює зовнішньоекономічну діяльність та на умовах контракту від 06.07.2020 №06072020 придбало у компанії «Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.» (м.Островець-Свентокшиський, Республіка Польща) меблеві вироби, які імпортувало в Україну. Відповідно до істотних умов контракту, який за своїм видом є договором купівлі-продажу з періодичними поставками, товар постачається партіями на підставі замовлень покупця. Конкретні найменування, кількість, ціна товарів узгоджується у фактурах та/або специфікаціях. Оплата за товар здійснюється шляхом передоплати. Товар постачається на умовах FCA згідно з правилами Інкотермс, витрати по транспортуванню товару несе Покупець.

Покупцем (позивачем) 03.09.2020 замовлено в продавця поставку партії меблів із 92 найменувань на суму 38808,04 польських злотих та на цю суму здійснено передоплату шляхом проведення SWIFT-платежу згідно банківського платіжного документу від 03.09.2020 №200903/COR/97164. Послуги з перевезення товару в Україну позивач замовив у перевізника ФОП ОСОБА_1 згідно договору перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10.06.2020 №10/06. Продавець 08.09.2020 передав перевізнику товар та видав супровідні документи, серед яких: рахунок-фактура від 08.09.2020 №VAT F/KEX/20/000282 на замовлену партію меблів із 92 найменувань на загальну суму 38808,04 польських злотих; CMR №708435; експортна декларація від 08.09.2020 №20PL341010Е0196697.

Перевізник ввіз товар в Україну через митний пост «Ягодин» та 15.09.2020 доставив на митний пост «Луцьк» Поліської митниці Держмитслужби. Виконувати дії, пов`язані з декларуванням та митним оформленням імпорту товару, позивач уповноважив митного брокера МПП «СТАТУС-КВО».

Так, митним брокером 15.09.2020 подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA204120/2020/084215, згідно якої задекларовано ввезення в Україну ТзОВ «МЕБЕЛЬ В ДОМ» в митному режимі «імпорт» товару «Меблі...» по 15 товарних позиціях згідно УКТ ЗЕД загальною фактурною вартістю 38808,04 польських злотих, що складає 289907,71 грн згідно курсу НБУ на дату декларування. Під час декларування митний брокер заявив загальну митну вартість товару на рівні 295107,71 грн.

До складових митної вартості (окрім фактурної вартості) декларантом додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну - пункт пропуску «Ягодин» в сумі 5200,00 грн. Інших витрат (складових митної вартості) позивач не поніс і не додавав до ціни, що була ним сплачена за товар.

На підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її обчислення декларантом подано наступні документи: контракт №06072020 від 06.07.2020; рахунок-фактура (інвойс) №VAT F/KEX/20/000282 від 08.09.2020; банківський платіжний документ за товар від 03.09.2020 №200903/COR/97164; автотранспортна накладна CMR №708435; договір перевезення вантажів від 10.06.2020 №10/06; довідка про вартість перевезення від 14.09.2020 б/н; експортна декларація від 08.09.2020 №20PL341010E0196697.

Електронним повідомленням від 15.09.2020 митний орган проінформував декларанта про встановлені розбіжності при опрацюванні документів та просив надати додаткові документи, а саме: висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними установами; виписку з бухгалтерської документації, інші документи за бажанням. На вимогу митниці декларантом додатково подано видаткову накладну від 30.07.2020 №20 з відомостями про вартість реалізації в Україні позивачем меблів торгової марки «Signal Meble» та повідомив про відсутність інших документів.

За наслідками опрацювання документів відповідач прийняв рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000294/2 від 17.09.2020 та повідомив про відмову у митному оформленні товару за заявленою митною вартістю згідно з карткою відмови №UA204120/2020/01459.

Позивача вказує, що рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000294/2 від 17.09.2020 є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки прийнято всупереч положенням ст.ст. 49, 57, 58 МК України, без дотримання умов, передбачених ч.ч.2, 3 ст.53, ч.6 ст.54, ст.55, ст.64 МК України та інших нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини. Висновки відповідача у рішенні не відповідають фактичним обставинам декларування та підтвердження заявленої митної вартості. Відповідач, вказавши у рішенні про розбіжності і неточності відомостей щодо складових митної вартості, не навів аргументованих доводів на підтвердження таких висновків. Викладені у рішенні висновки про наявність розбіжностей і неточностей є свідченням штучного створення формальних підстав для витребування додаткових документів, що завідомо для митниці відсутні у декларанта і не можуть бути надані, з метою подальшого коригування митної вартості у зв`язку з ненаданням цих додаткових документів.

Ухвалою суду від 08.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.70).

У відзиві на позов (а.с.94-101) відповідач вимог позивача не визнав. В обґрунтування своїх заперечень представник митниці вказав, що відповідно до наданої декларантом копії експортної митної декларації Республіки Польща від 08.09.2020 року вартість товарів відрізнялася від вартості товарів, заявленої митним органам України. Зокрема, митниці заявлено вартість товару 38808,04 злотих, а у експортній МД загальна вартість товару задекларовано 39709 злотих, що більше вартості товару, заявленої митниці.

Крім того, посилається на те, що пунктом 2.2. контракту №06072020 від 06.07.2020 передбачено, що товар поставляється автомобільним транспортом за рахунок Покупця на умовах FCA або за взаємною згодою, на інших умовах, що відображається у специфікації та інвойсі.

Таким чином, зовнішньоекономічний контракт не містить умов поставки (місце на території Польщі чи ЄС, де Покупець отримує товар та з якого місця оплачує доставку та несе інші ризики). Подані митниці документи та інвойс (у порушення умов договору) не містять умов поставки згідно ІНКОТЕРМС, а враховуючи, що продавець товару не є його виробником (у графах 34 МД заявлено походження товару з Малазії та Китаю), товар міг поставлятися з будь-якого складу, порту Європи. Надана суду та митниці CMR 708435 не містить місця та дати складання. Розділ 4 «Місце та дата завантаження вантажу» не заповнені, а містять штамп продавця. А отже неможливо встановити та перевірити маршрут транспортування та понесені позивачем витрати.

Пунктом 3.1. контракту №06072020 від 06.07.2020 передбачено 100% передоплату банківським переказом на рахунок продавця на підставі специфікації, виставленої покупцю. Повний розрахунок можливий по факту поставки товару. Загальна суму контракту 800000 злотих.

Позивачем було надано митниці платіжний документ від 03.09.2020 року, у графі 70 якого зазначено подробиці розрахунку контракт №06072020 від 06.07.2020 без посилання на специфікацію або інвойс, що робить неможливим ідентифікацію оплати саме за оцінюваний товар.

Крім того, наданий позивачем прайс-лист містить інформацію «До вказаних гуртових цін просимо дорахувати податок ПДВ 23%».

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, поданих до митного оформлення за МД №UА204120/2020/084215, в наданих документах були встановлені розбіжності: пунктом 2.2. в інвойсі передбачено зазначати умови поставки, які відсутні; числове значення вартості в декларації країни відправлення 20PL341010Е0196697 від 08.09.2020 - 39709 злотих, в інвойсі поданому до митного оформлення від 08.09.2020 №F/КЕХ/20/000282 - 38808,04 злотих.

Митниця також володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів:

-товар №1 - МД від 04.09.2020 №UA204120/2020/79813 (4,01 USD/кг);

-товар №5 - МД від 27.08.2020 №UA205050/2020/39539 (4,02 USD/кг);

-товар №8 - МД від 07.09.2020 №UA 100130/2020/707617 (4,02 USD/кг);

-товар №10 - МД від 05.09.2020 №UA204120/2020/80103 (4,01 USD/кг);

-товар №12 -МД від 15.09.2020 №UA 100320/2020/627721 (4,01 USD/кг).

Декларанту було запропоновано надати: висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; виписку з бухгалтерської документації. Заявою від 16.09.2020 №4, направленою 16.09.2020, декларантом було повідомлено про відсутність запитуваних документів.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів. Митниця вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства та просить у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив (а.с.110-115) представник позивача щодо твердження у відзиві про розбіжність між фактурною вартістю товару згідно інвойсу від 08.09.2020 №УАТ F/KEX/20/000282 (38808,04 злотих) та статистичною у експортній декларації країни відправлення 20PL341010E0196697 від 08.09.2020 (39709 злотих) зазначив, що правила митного оформлення експорту товару в країні відправлення (Республіка Польща) регулюється виключно законодавством цієї країни та у даному спірному випадку, пов`язаному з митним оформлення імпортної операції в України, не є предметом спору або дослідження. Також, умови поставки FCA, обрані сторонами згідно Контракту, не включають у ціну товару, окрім вартості перевезення, також вартість експортного митного «очищення» товару в країні експорту, вартість навантаження товару. Причому правила Інкотермс у відношення умов FCA передбачають, що усі ці витрати несе продавець. А отже, статистична вартість у експортній декларації включає в себе усі ці витрати, які покладаються у даному випадку на продавця та не можуть впливати на митну вартість товару в Україні. Доводи відповідача у цій частині є суперечливими - основним документом на підтвердження фактурної вартості товару є рахунок-фактура (інвойсом) №VAT F/KEX/20/000282 від 08.09.2020, який відповідачем не ставиться під сумнів. Відповідач ні в оскаржуваному рішенні, ні у відзиві не наводить доводів щодо підробки цього документу або наявності у ньому недостовірної інформації.

У відношенні твердження відповідача про неможливість встановлення і перевірки маршруту транспортування товару, оскільки інвойс від 08.09.2020 №F/KEX/20/000282 не містить умови поставки, додатково до обґрунтування у позовній заяві просить врахувати те, що графа 4 автотранспортної накладної CMR №708435 (місце та дата поставки) містить штамп продавця згідно умов контракту - компанії «Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.» та його місцезнаходження - вул.Кілінського 35В, м.Островець-Свентокшиський. Вказану графу заповнює відправник. Крім того, додана на підтвердження транспортних витрат довідка перевізника про вартість перевезення від 14.09.2020 також містила відомості про маршрут перевезення м.Островець-Свентокшиський - м.Луцьк. А тому доводи в цій частині також вважає безпідставними.

Аргументи представника відповідача у відзиві про те, що фактурна вартість товару має включати податок VAT-23%, оскільки це вказано у прайс-листі, є маніпулятивним, оскільки посадові особи митниці добре обізнані, що вказаний податок у Польщі сплачується за умови внутрішнього споживання, у випадку поставки товару на експорт цей платіж не включається у вартість товару.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Суд встановив, що 06.07.2020 між ТзОВ «МЕБЕЛЬ В ДОМ» та компанією «Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.» (Польща) було укладено контракт №06072020, предметом якого є купівля-продаж меблевих виробів (а.с.34-37).

Відповідно до пунктів 1.2-1.4 контракту №06072020 кількість товару погоджується в фактурах (специфікаціях) продавця. Ціна за товар встановлена в польських злотих на дату підписання даного контракту і може бути переглянута за згодою сторін. Сума контракту складає на момент підписання контракту 800000,00 польських злотих без ПДВ.

За умовами поставки, визначеними у розділі 2 контракту, поставка товару здійснюється окремими партіями за замовленням покупця. Товар постачається автомобільним транспортом покупця на умовах FCA або за взаємною згодою на інших умовах, що відображається в специфікації або інвойсі.

Згідно з пунктом 3.1 контракту визначені умови оплати: 100% передоплата банківським переказом на розрахунковий рахунок продавця на основі специфікації, виставленої покупцю.

Згідно з пунктами 2.1, 2.3 поставка товару буде здійснена окремими партіями, на основі замовлення покупця. Датою продажу рахується дата поставки товару покупцю на складі продавця. Повний розрахунок можливий по факту поставки товару. Форма розрахунку платіжне доручення в польських злотих.

На підставі даного контракту позивач замовив в продавця поставку партії меблів із 92 найменувань на суму 38808,04 польських злотих та на цю суму здійснив передоплату шляхом проведення SWIFT-платежу згідно банківського платіжного документу від 03.09.2020 №200903/COR/97164 (а.с.38).

З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту цього товару 15.09.2020 позивач через митного брокера МПП «СТАТУС-КВО» подав для митного оформлення ІМ40ДЕ №UA204120/2020/084215 (а.с.23-33) щодо товару за описом «Меблі…» по 15 товарних позиціях. Декларантом визначена митна вартість даного товару за основним методом ціною договору у розмірі 38808,04 польських злотих (289907,71 грн) з урахуванням транспортних витрат територією Польщі, що становили 5200 грн.

На підтвердження обґрунтованості заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи, зокрема, контракт №06072020 від 06.07.2020; рахунок-фактуру (інвойс) №VAT F/KEX/20/000282 від 08.09.2020; банк, платіжний документ за товар від 03.09.2020 №200903/COR/97164; автотранспортна накладна CMR №708435; договір перевезення вантажів від 10.06.2020 №10/06; довідка про вартість перевезення від 14.09.2020 б/н; експортна декларація від 08.09.2020 №20PL341010E0196697 (а.с.34-55, 76-92).

Повідомленням від митниці декларанту відповідач вказав, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності, які полягали у відсутності в інвойсі умов поставки та різним числовим значенням вартості товару в декларації країни відправлення, з огляду на що витребував додаткові документи, а саме: висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними установами; виписку з бухгалтерської документації (а.с.56).

У відповідь на повідомлення митниці декларант надав прайс-лист компанії «Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.» (Польща) станом на 25.02.2020 та повідомив про відсутність інших документів, з огляду на що просив прийняти рішення по митній вартості без врахування 10-денного терміну (а.с.106-108).

17.09.2020 відповідач, розглянувши подані документи, прийняв рішення UA204120/2020/000294/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.17-20), згідно з яким здійснив коригування товару по товарних позиціях №№1, 5, 8, 10, 12 та визначив митну вартість товару «Меблі….» за шостим (резервним) методом.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки документи, подані декларантом до митного оформлення товару за митною декларацією (далі - МД) UA204120/2020/084215 (довідковий номер 32846) містять розбіжності та неточності, зокрема:

згідно умов зовнішньоекономічного договору від 06.07.2020 №06072020, передбачених у пункті 2.2, в інвойсі передбачено зазначати умови поставки;

числове значення вартості в декларації країни відправлення 20РL341010Е0196697 від 08.09.2020 р. 39709 злотих, в інвойсі поданому до митного оформлення від 08.09.2020 №F/КЕХ/20/000282 - 38808,04 злотих.

Додатково надані документи не містять інформації щодо підтвердження числового значення заявленої декларантом митної вартості.

Не надано всі додаткові документи, витребувані митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 - 4 cт.53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.

Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом товару:

-товар №1 - МД від 04.09.2020 №UA204120/2020/79813 (4,01 USD/кг);

-товар №5 - МД від 27.08.2020 №UA205050/2020/39539 (4,02 USD /кг);

-товар №8 - МД від 07.09.2020 №UA100130/2020/707617 (4,02 USD/кг);

-товар №10 - МД від 05.09.2020 №UA204120/2020/80103 (4,01 USD /кг);

-товар №12 - МД від 15.09.2020 №UA100320/2020/627721 (4,01 USD/кг).

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, таких як:

1) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

2) виписку з бухгалтерської документації.

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МКУ) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України, При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці.

Митну вартість імпортованого товару визначено на основі раніше визнаних митним органом митних вартостей:

-товар №1 - МД від 04.09.2020 №UA204120/2020/79813 (4,01 USD/кг);

-товар №5 - МД від 27.08.2020 №UA205050/2020/39539 (4,02 USD /кг);

-товар №8 - МД від 07.09.2020 №UA100130/2020/707617 (4,02 USD/кг);

-товар №10 - МД від 05.09.2020 №UA204120/2020/80103 (4,01 USD /кг);

-товар №12 - МД від 15.09.2020 №UА100320/2020/627721 (4,01 USD/кг).

Числове значення митної вартості товарів :

-товар №1 становить 30544,63 гри або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення - 4088,81 пол.злоті;

-товар №5 становить 6533,96 грн або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення - 874,66 пол.злоті;

-товар №8стзновить 13440,97 грн або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення - 1799,25 пол.злоті;

-товар №10 становить 43990,81 грн або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення - 5888,76 пол.злоті;

-товар №12 становить 58184,82 грн або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення - 7788,82 пол.злоті.

Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X та ст.55 Митного кодексу.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2020/01459. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про коригування митної вартості товарів від 17.09.2020 №UA204120/2020/000294/2 (а.с.21-22).

Позивач через декларанта 17.09.2020 подав нову МД №UA204120/2020/85537, за якою товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України (а.с.60-67).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Частиною першою статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з частинами другою п`ятою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як передбачено частинами першою третьою, шостою та сьомою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами першою четвертою статті 57 МК України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Аналізуючи вищевикладені норми митного законодавства України, слід дійти висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України заборонено.

Як слідує з матеріалів справи, сумніви митниці у правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару виникли у зв`язку з наступними обставинами: згідно умов зовнішньоекономічного договору від 06.07.2020 №06072020, передбачених у пункті 2.2, в інвойсі передбачено зазначати умови поставки; числове значення вартості в декларації країни відправлення 20РL341010Е0196697 від 08.09.2020 р. 39709 злотих, в інвойсі поданому до митного оформлення від 08.09.2020 №F/КЕХ/20/8,04 злотих; митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів: товар №1 - МД від 04.09.2020 №UA204120/2020/79813 (4,01 USD/кг); товар №5 - МД від 27.08.2020 №UA205050/2020/39539 (4,02 USD /кг); товар №8 - МД від 07.09.2020 №UA100130/2020/707617 (4,02 USD/кг); товар №10 - МД від 05.09.2020 №UA204120/2020/80103 (4,01 USD /кг); товар №12 - МД від 15.09.2020 №UA100320/2020/627721 (4,01 USD/кг).

Що стосується того, що в інвойсі (фактура-рахунок) від 08.09.2020 (а.с.86-92) не зазначено умови поставки, то суд зауважує, що пунктом 2.2. контракту від 06.07.2020 №06072020 передбачено умови поставки FCA і лише в разі зміни такої умови поставки за взаємною згодою сторін контракту інша умова поставки відображається в специфікації або інвойсі. Відтак не зазначення в інвойсі умови поставки товару вказує на те, що такою умовою є умова, визначена контрактом, та сумнівів у її достовірності не викликає.

При цьому суд погоджується з доводами позивача про те, що ціна товару, зазначена в митній декларації країни відправлення №20РL341010Е0196697 від 08.09.2020 (а.с.76-85), сформована іноземним контрагентом на підставі документів, які враховуються польським законодавством при визначенні митної вартості товару при його експорті. Так, як слідує із вказаної декларації, при її формуванні були включені документи, які при митному оформленні на території України не беруться до уваги. Крім того, суд зазначає, що експортна декларація країни відправлення не є основним документом, який підтверджує митну вартість товару. Таким чином, факт того, що у експортній декларації країни відправлення ціна товару вища за ту, що заявлена до митного оформлення, не може вважатись підтвердженням факту заниження позивачем митної вартості товару.

Водночас, що стосується наявної у митниці інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів, за іншими митними деклараціями, то суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, … посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Водночас оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо відповідно до зазначених у рішенні МД від 04.09.2020 №UA204120/2020/79813, МД від 27.08.2020 №UA205050/2020/39539, МД від 07.09.2020 №UA100130/2020/707617, МД від 05.09.2020 №UA204120/2020/80103, МД від 15.09.2020 №UA100320/2020/627721. Відповідач не довів, що за вказаними митними деклараціями здійснювалось митне оформлення ідентичних меблів, від того ж постачальника (виробника) і що умови поставки відповідали розглядуваному випадку.

Щодо інших обґрунтувань правомірності прийнятого рішення, зазначених у відзиві відповідача, то суд їх до уваги не приймає, оскільки такі не були покладені в основу спірного рішення.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, кількість товару за умовами договору від 06.07.2020 №06072020 погоджується в фактурах (специфікаціях), а оплата за товар проводиться на основі специфікації, отже в даному випадку ціна товару визначена у рахунку-фактурі від 08.09.2020 №F/КЕХ/20/000282 в розмірі 38808,04 злотих, яка сплачена позивачем, що і становить митну вартість товару за ціною договору.

Крім того, до митної вартості товару позивач також додав вартість перевезення (транспортні витрати) з м.Островець-Св. (Польща) до п/п Ягодин в сумі 5200,00 грн на підставі довідки про транспортні витрати, які понесені позивачем згідно з договором №10/06 від 10.06.2020 (а.с.43-50).

Отже, на думку суду, декларант ТзОВ «МЕБЕЛЬ В ДОМ» подав митниці достатній перелік документів, який підтверджує заявлену митну вартість товару за основним методом. При цьому відповідач не надав достовірних доказів, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності відомостей стосовно заявленої митної вартості та не дають можливість визначити митну вартість товару шляхом застосування обраного позивачем основного методу за ціною договору.

Суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано митну вартість товару, яка визначена ним у спірному рішенні. У свою чергу, декларант позивача надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно, їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Відтак, приведені митним органом в оскаржуваному рішенні відомості щодо коригування митної вартості імпортованого позивачем товару не дають підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті вимог частини другої статті 55 МК України.

Більше того, відповідач не обґрунтував, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.

Суд враховує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновку про якісні та вартісні характеристики товару не може бути підставою для коригування митної вартості за умови, що інші подані декларантом документи дають можливість визначити усі складові заявленої до митного оформлення митної вартості товару за обраним методом її визначення.

Суд зазначає, що ненадання контрагентом позивача бухгалтерських документів щодо механізму формування ціни на товар, та, як наслідок, неподання їх на вимогу митниці, не може мати наслідком не підтвердження заявленої декларантом до митного оформлення митної вартості товару, оскільки подані відповідачу документи містили інформацію щодо усіх складових митної вартості та ціни товару, що була сплачена позивачем за товар.

Отже, на думку суду, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України.

При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Однак, попри формальну вказівку в оскаржуваному рішенні про проведення таких консультацій, митним органом не надано належних доказів про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів, та в подальшому прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до змісту частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Натомість, з огляду на приведені судом фактичні обставини справи, суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості та дії відповідача, які йому передували, не відповідають таким критеріям, як: використання повноваження відповідача з метою, з якою це повноваження надано; безсторонність (неупередженість), добросовісність, розсудливість з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційність, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). При цьому, зміст оскаржуваного рішення не містить всіх обов`язкових відомостей, визначених підпунктами 1-4 частини другої статті 55 МК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів факт порушення позивачем вимог митного законодавства при визначенні митної вартості товару, а відтак оскаржуване рішення від 17.09.2020 №UA204120/2020/000294/2 про коригування митної вартості товарів слід визнати протиправним та скасувати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі «Двойних проти України», заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі «Меріт проти України», заява №66561/01, пункті 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу та витрат на залучення перекладача.

Так, з матеріалів справи слідує, що 05.10.2020 між ТзОВ «МЕБЕЛЬ В ДОМ» та адвокатським бюро «Сергій Степанюк і Партнери» був укладений договір №114/20 про надання правової допомоги. Вказаним договором передбачено, що адвокатське бюро зобов`язується надати клієнту усіма законними методами та способами правової (правничої) допомоги у справах, що пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизначених його прав та законних інтересів (а.с.117). Як передбачено пунктом 3 даного договору, за надану правничу допомогу клієнт виплачує виконавцю винагороду, розмір якої визначається на підставі обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу затраченого виконавцем, та встановленої пунктами 3.2-3.3 договору вартості надання послуг/виконання робіт.

Так, пунктом 3.2 вартість однієї години роботи виконавця (крім участі в судових засіданнях) становить 1/2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законодавством на дату надання послуги /виконання роботи.

У акті наданих послуг від 05.03.2021 №114/20-1, що підписані клієнтом ТзОВ «МЕБЕЛЬ В ДОМ» та виконавцем ОСОБА_2 (а.с.120), вказано перелік наданих послуг на загальну суму 5107,50 грн:

1) підготовка справи до судового оскарження рішення від 17.09.2020 №UA204120/2020/000294/2, складання адміністративного позову (позовної заяви) і подання до суду 4 год на суму 4540,00 грн

2) супровід адміністративної справи в суді: - щоденний моніторинг руху справи; -аналіз прийнятих у справі процесуальних рішень; - підготовка, складання та надіслання до суду письмових документів з процесуальних питань (відповідь на відзив, заява про стягнення судових витрат); - інформування клієнта про рух справи 1/2 год на суму 567,50 грн.

Згідно з рахунками на послуги правничої допомоги від 05.10.2020 №114/20-1 та від 05.03.2020 №114/20-2 виконавцем отримано від ТзОВ «МЕБЕЛЬ В ДОМ» авансовий платіж та витрати на послуги у загальній сумі 5107,50 грн (а.с.118,121).

На думку суду, заявлений до відшкодування розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, обсягом наданих послуг. Також суд враховує значення справи для позивача, оскільки внаслідок задоволення позовних вимог судом скасовано рішення митниці про коригування митної вартості товарів від 15.07.2020 №UA204120/2020/000294/2, яким збільшено вартість розмитнення товару.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на переклад документів у розмірі 1600,00 грн, суд зазначає, що за приписами частин третьої, шостої статті 137 КАС України спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 31.03.2020 (справа №160/7049/19) склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат, понесених у зв`язку із залученням перекладача, позивач надав суду рахунок-фактуру №15/02/21 від 15.02.2021, виставлений ФОП ОСОБА_3 на суму 1600,00 грн, акт здачі-прийняття робіт від 15.02.2021, відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 за замовленням ТзОВ «МЕБЕЛЬ В ДОМ» надав послуги перекладу з польської мови на українську мову рахунку-фактури (інвойсу) №VAT F/КЕХ/20/000282 від 08.09.2020 та експортної декларації №20РL341010Е0196697 від 08.09.2020, а також платіжне доручення від 15.02.2021 №193, відповідно до якого позивач оплатив послуги перекладу в сумі 1600,00 грн (а.с.122-124).

При цьому матеріалами справи підтверджено, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді на вимогу суду, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи (а.с.76-92).

Отже, витрати на залучення перекладача є документально підтвердженими, співмірними із складністю наданих послуг.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5107,00 грн та витрат на залучення перекладача в сумі 1600,00 грн підтверджується належними та допустимими доказами, відтак такі витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань митниці на користь позивача.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд також враховує, що позивач сплатив судовий збір у сумі 2270,00 грн згідно з платіжними дорученнями від 12.11.2020 №121 та від 29.01.2021 №476 (а.с.13-14).

З урахуванням наведеного, оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 8977,50 грн, з них: судовий збір 2270,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу 5107,50 грн, витрати на залучення перекладача 1600,00 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 17 вересня 2020 року №UA204120/2020/000294/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬ В ДОМ» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Конякіна, будинок 2, ) за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненька область, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 104, ) судові витрати в сумі 8977,50 грн (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят сім грн 50 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій