Справа № 560/3939/21
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3939/21
РІШЕННЯ

іменем України

28 квітня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І.

за участі:секретаря судового засідання Матвійчук А.М. позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом від 31.03.2021, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2020 ВП № 62702891, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 7930 виданого 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника, яким є Позивач ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінфорс заборгованості в розмірі 14928,00 гривень.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2020 ВП № 62702891, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 7930 виданого 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінфорс заборгованості в розмірі 14 928,00 грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2020 ВП № 62702891, прийнята з порушенням приписів ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи (позивача), а також не за місцем знаходження його майна. Вказує, що ніякого відношення до адреси - АДРЕСА_1 , яка зазначена в оскаржуваному рішенні, не має, ніколи за цією адресою не проживав. Вважає, що спірна постанова відповідача підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 19.04.2021 поновлено позивачу строк звернення до суду, визнавши причини пропуску строку звернення до суду поважними та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і призначено судове засідання на 28.04.2021 (арк. спр. 24-25).

23.04.2021 до суду електронним зв`язком поступив Відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що у виконавчому написі № 7930 від 03.07.2020 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вказано місце проживання Боржника - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Тобто, виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника - ОСОБА_1 , знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва. В заяві про примусове виконання рішення стягувачем також зазначена інформація, яка вказана у виконавчому написі, а саме, що фактичним місцем проживання Боржника - ОСОБА_1 , є АДРЕСА_1 . При прийнятті виконавчого документа до виконання приватним виконавцем було перевірено виконавчий напис на відповідність вимог передбачених ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Так, при прийнятті виконавчого напису жодного порушення у відповідність п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем не виявлено, в результаті чого прийнято до виконання.

У суді позивач ОСОБА_1 пояснив, що позов підтримує, який просить задовольнити. Він проживає за місцем реєстрації, і ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень та оцінивши докази надані учасниками судового розгляду, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 7930 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінфорс заборгованості в розмірі 14928,00 грн. Також, зазначено адресу проживання: АДРЕСА_2 та адресу реєстрації: АДРЕСА_3 (арк. спр. 44).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни із заявою від 14.07.2020 про примусове виконання рішення, в якій, зокрема, просить відкрити за місцем проживання (перебування) боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за №7930 від 03 липня 2020 року про стягнення із боржника, яким є ОСОБА_1 коштів у розмірі 14928,00 гривень. Також, зазначено адресу проживання: АДРЕСА_2 та адресу реєстрації: АДРЕСА_3 (арк. спр. 47).

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною постановою від 03.08.2020 відкрито виконавче провадження № 62702891, з виконання виконавчого напису № 7930, виданого 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" заборгованості в розмірі 14928,00 гривень (арк. спр. 60).

Як доказ надіслання позивачу копії вказаної постанови, відповідач надав копію Реєстру відправлення поштової кореспонденції (рекомендованої), з штрих-кодовими ідентифікаторами (арк. спр. 82-84).

При цьому, за результатами відстеження поштових відправлень адресованих ОСОБА_1 , судом встановлено, що дані про відправлення відсутні, тому що вони не зареєстровані в системі, що відповідно, з урахуванням супровідного листа приватного виконавця за №17566 від 15.03.2021 (арк. спр. 11), підтверджує наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначає Закон України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частиною 1 ст. 26 Закону №1404-VII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Отже, право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі -Інструкція № 512/5) визначено, зокрема, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Пунктом 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або за місцезнаходження майна боржника.

Судом встановлено, що у матеріалах ВП № 62702891 немає доказів, які свідчать про проживання (перебування) позивача за вказаною у постановах приватного виконавця адресою у АДРЕСА_1 , або наявність за цією адресою будь-якого належного йому майна.

Відповідно до паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Дунаєвецьким РВ УДМС України в Хмельницькій області 22.08.1996, місце проживання позивача зареєстроване з 07.02.2006 за адресою АДРЕСА_4 (арк. спр. 9).

Зазначена обставина також підтверджується виконавчим написом №7930 від 03 липня 2020 року (арк. спр. 13)

Отже, при відкритті виконавчого провадження інформація про місце реєстрації проживання позивача була відома відповідачу, і не було доказів протилежного.

Згідно частин 1, 2, 6 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За приписами Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України" місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком менше шести місяців на рік. Реєстрацією місця проживання або місця перебування фізичної особи є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестись офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. При цьому, підтвердженням реєстрації місця проживання або місця перебування фізичної особи є довідка, яка видається органом реєстрації. Також, відомості про місце проживання та місце перебування особи можуть вноситись до наступних документів: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Згідно з ч. 5 ст. 24 Закону № 1404-VІІІ, у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Наведене є підставою для висновку, що на момент відкриття виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна не володіла достовірною інформацією про фактичне проживання боржника за вказаною адресою у м. Києві, оскільки стягувач до заяви не додав підтверджуючі документи, з яких вбачається, що боржник проживає чи перебуває за вказаною адресою.

Також, судом не встановлено, що відповідачем проводилась будь - яка перевірка інформації про наявність у боржника майна у м. Києві, як і не було надано цих доказів суду.

Таким чином, суд вважає, що оскільки зареєстроване місце проживання позивача знаходиться поза межами виконавчого округу відповідача, у нього не було повноважень щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №7930 від 03 липня 2020 року.

Щодо посилання відповідача на те, що у виконавчому написі №7930 від 03 липня 2020 року зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу міста Києва, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , а тому у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, то суд не бере такі твердження до уваги, оскільки факт проживання позивача за вказаною адресою не підтверджений жодними належними та допустимими доказами, і це заперечує позивач.

При цьому, вказана у виконавчому написі інформація про проживання боржника на час його вчинення (03.07.2020) не може слугувати достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису у місті Києві без перевірки приватним виконавцем інформації щодо проживання боржника на час вчинення відкриття виконавчого провадження (03.08.2020).

Отже, приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна порушила правила територіальної діяльності приватних виконавців, так як володіючи інформацією про місце реєстрації позивача (боржника), що не належить до її виконавчого округу, прийняла виконавчий документ з іншого виконавчого округу, що у свою чергу суперечить Закону № 1404-VІІІ та Інструкції № 512/5.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 580/3311/19.

Верховний Суд в постанові від 31 березня 2021 року у справі № 380/7750/20 (адміністративне провадження № К/9901/1690/21) дійшов висновку, що сама лише вказівка на місце проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою. За описаної вище ситуації визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон № 1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця. Якщо трактувати місце виконання рішення у ситуації, подібній до тієї, яку маємо у цій справі, у той спосіб, як це зробив відповідач, то це (за своєю зовнішньою формою прояву) створюватиме умови для підміни суті визначеного Законом № 1404-VIII місця виконання рішення і пов`язаного з ним визначенням виконавчого округу приватного виконавця на формальність, що у підсумку нівелюватиме сенс виконавчого провадження і засади, з дотриманням яких воно має здійснюватися загалом.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з урахуванням висновків Верховного Суду наведених у постановах від 30.04.2020 у справі № 580/3311/19 та від 31 березня 2021 року у справі № 380/7750/20, суд приходить до висновку, що позивач довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 62702891 від 03.08.2020, відповідає вимогам Закону №1404-VIII, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов задовольняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено 908,00 грн судового збору за подання позовної заяви, тому такі витрати слід присудити на його користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 62702891 від 03.08.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складене 28 квітня 2021 року о 15 год.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна (вул. Раїси Окіпної, 4-А, оф. 71-А, м. Київ, 02002 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя А.І. Петричкович