Справа № 640/14891/19
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Київ № 640/14891/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду війни 2 групи оформлене протоколом від 20.06.2019 № 8;

- зобов`язати Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції повторно розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як особі з інвалідністю 2 групи, яка пов`язана із захистом Батьківщини, у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" із врахуванням виплаченої одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю 2 групи, яка пов`язана із військовою службою, у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, відповідно до Закону України «Про міліцію», згідно вимог п. 6 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 за № 336 "Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей".

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після повторного огляду МСЕК 20.12.2018 позивачу було встановлено 2 групу інвалідності, яка пов`язана із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим позивач 17.05.2019 звернувся до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції із заявою про призначення одноразової грошової допомоги як інваліду війни 2 групи відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 300 прожиткових мінімумів, врахувавши висновок ГУ ДФС у Київській області про призначення мені одноразової грошової допомоги як інваліду військової служби 2 групи у розмірі 200 прожиткових мінімумів, відповідно до Закону України «Про міліцію».

Проте, Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції листом від 24.06.2019 № 2373/02/05.1-19 повідомила, що згідно з протоколом Міжвідомчої комісії від 20.06.2019 № 8 прийнято рішення відмовити в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду війни 2 групи, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки позивачу вже призначено одноразову грошову допомогу як інваліду військової служби, відповідно до Закону України «Про міліцію».

Таким чином позивач вважає безпідставним незастосування Міжвідомчою комісією Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції положення п. 6 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 за № 336 "Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей" та протиправним рішення Міжвідомчої комісії оформлене протоколом від 20.06.2019 № 8.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідно до частини сьомої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особам, зазначеним у пунктах 11- 14 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом "б" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Тобто, якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Таким чином, за посиланням відповідача, оскільки станом на момент звернення до міжвідомчої комісії позивачу вже була призначена одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності, йому обґрунтовано відмовили в призначенні ще однієї одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2020 замінено первісного відповідача - Державну службу України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції належним відповідачем у справі - Міністерством у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 призначений повторний автоматизований розподіл справи. За результатами повторного автоматизованого розподілу 15.09.2020 справу № 640/14891/19 передано на розгляд судді Балась Т.П.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції ГУ ДФС у Київській області.

Наказом ГУ ДФС у Київській області від 26.09.2017 №638-о підполковник податкової міліції ОСОБА_1 звільнений з органів податкової міліції Головного управління ДФС за підпунктом "В" пункту 64 (через хворобу).

Відповідно довідки (виписки) з акта огляду від 21.11.2017 року серії АВ 0968023 Київського міського центру медико-соціальної експертизи "Центральна МСЕК №1", з 30.10.2017 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності з причин захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності серії АГ № 0014019 позивачу встановлено 65% (шістдесят п`ять) відсотків втрати працездатності.

23.11.2017 позивач звернувся до ГУ ДФС у Київській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Листом №4103/М/10-36-04-02 від 28.11.2017 ГУ ДФС у Київській області відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що оскільки працівники податкової міліції проходять службу у складі Державної фіскальної служби України і не належать до органів внутрішніх справ проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегулювано.

Вважаючи протиправними такі дії ГУ ДФС у Київській області позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018 у справі № 826/16331/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 від 23.11.2017 року про призначення одноразової грошової допомоги, яке викладено та оформлене листом від 28.11.2017 року №4103/М/10-36-04-02.

Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи, яка встановлена у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, згідно ст. 356 Податкового кодексу України, ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", пункту 15 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію", Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №707 зі змінами та доповненнями передбачені відповідно до Порядку затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 №850.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання вищезазначеного рішення суду ГУ ДФС у Київській області призначила позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності під час безпосередньої участі в антитерористичній операції. Вказана обставина підтверджується Висновком ГУ ДФС у Київській області про призначення одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника податкової міліції (а.с. 22), листом ДФС України № 10835/5/99-99-04-04-02-16 від 31.05.2019 (а.с. 38), листом ГУ ДФС у Київській області № 16785/М/10-36-04-02 від 12.07.2019 (а.с. 32), та не заперечується сторонами.

Після повторного огляду МСЕК, згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках АГ № 0015049 від 05.11.2018 (а.с. 17) та виписки з акта огляду МСЕК № АВ 0968978 від 20.12.2018 (а.с. 18), що були прийняті на підставі огляду МСЕК № 1064б, ОСОБА_1 була змінена причина II групи інвалідності на: "захворювання, так пов`язане із захистом Батьківщини".

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 26.12.2018 та довідки від 26.12.2018 № 742/10-05 Управління правці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 встановлено статус інваліда війни відповідно до п. 11 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (а.с. 11-12).

08.07.2019 позивач звернувся до ГУ ДФС у Київській області з заявою про призначення одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із зміненою причини інвалідності на інваліда війни 2 групи по захворюванню пов`язаного із захистом Батьківщини, враховуючи вже попередньо призначену суму (а.с. 30-31).

12.07.2019 ГУ ДФС у Київській області листом № 16785/М/10-36-04-02 (а.с. 32) відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності по захворюванню пов`язаному із захистом Батьківщини належить до компетенції міжвідомчої комісії та виплачується органами соціального захисту населення за місцем реєстрації, проживання або перебування.

17.05.2019 позивач звернувся до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції з заявою про розгляд питання щодо призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, як інваліду війни 2 групи по захворюванню пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с. 33).

Листом від 24.06.2019 № 2373/02/05.1-19 Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції повідомила позивачу, що Міжвідомча комісія на своєму засіданні 20.06.2019 розглянула заяву ОСОБА_1 та на підставі листа Державної фіскальної служби України від 31.05.2019 № 10835/5/99-99-04-04-02-16 прийняла рішення відмовити ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у зв`язку з тим, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 у справі № 826/16331/17, йому вже призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про міліцію" (а.с. 34).

Вказане підтверджується витягом з протоколу засідання міжвідомчої комісії № 8 від 20.06.2019 (а.с. 39).

Не погоджуючись з такою відмовою позивач і звернувся з заним позовом.

Судом встановлено, що на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018 у справі № 826/16331/17, що набрало законної сили 05.12.2018, ОСОБА_1 було призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності у зв`язку з встановленням інвалідності II групи, відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України, ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", пункту 15 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію", Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №707 зі змінами та доповненнями передбачені відповідно до Порядку затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 №850.

В той же час, з 05.11.2018 ОСОБА_1 встановлено статус інваліда війни ІІ групи відповідно до п. 11 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до частини сьомої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особам, зазначеним у пунктах 11- 14 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом "б" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Підпункт "б" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Таким чином, з 30.10.2017 ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності з причин захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, що надає право на одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму відповідно до ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію", а з 01.11.2018 ОСОБА_1 після повторного огляду МСЕК було встановлено вже статус інваліда війни ІІ групи, що надає право на одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та пп. "б" п. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Крім того, судом встановлено, що станом на 01.11.2018 ОСОБА_1 вже була призначена одноразова грошова допомога у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму відповідно до ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію".

Таким чином, спірним питанням у даному спорі є право позивача на збільшену грошову допомогу, що виникла після повторного огляду згідно рішення МСЕК.

Відповідно до п.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

З огляду на наведене, пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII передбачено вирішення питання виплати одноразової грошової допомоги шляхом її виплати з урахуванням раніше виплаченої суми тим особам, яким раніше уже було встановлено факт ушкодження здоров?я і які раніше уже таку допомогу отримували, а також передбачено обмеження такої виплати строком у два роки з часу попереднього встановлення факту ушкодження здоров?я.

Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.12.2020 у справі № 1.380.2019.006957 зазначив наступне: «Дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а наслідок, який спричинило ушкодження здоров`я після дворічного строку, відповідно до рішення МСЕК (встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має. Дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання. Такий підхід (застосування дворічного строку) має на меті гарантування принципу правової визначеності для особи та запобігання можливих помилок з боку суб`єктів (органів МСЕК), які встановлюють причинно-наслідковий зв`язок між отриманою травмою або захворюванням та ступенем зумовленого ними погіршення стану здоров`я, визначивши, що лише протягом дворічного проміжку часу це можливо встановити достовірно. При цьому, держава, незалежно від завершення цього дворічного строку, зберігає для такої особи всі інші, окрім права на отримання одноразової грошової допомоги, гарантії права на соціальний захист, гарантованого, зокрема частиною п`ятою статті 17 (держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей) та статтею 46 Конституції України (громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними), які деталізовані в низці Законів України та підзаконних нормативно-правових актах».

Також Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.12.2020 у справі № 1.380.2019.006957 дійшов наступних висновків: встановлення інвалідності та встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є пов`язаними підставами для виплати одноразової грошової допомоги; встановлення інвалідності особі, якій раніше було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, надає такій особі право на виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми; дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту першого рішення компетентного органу (МСЕК), яким встановлено інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Постановою КМ України № 336 від 29.04.2016 затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Порядок № 336), який визначає механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, деяких категорій осіб (далі - одноразова грошова допомога).

Згідно з п.6 Порядку № 336 одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання призначається та виплачується особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, залежно від групи інвалідності в таких розмірах: 400 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Розмір одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, визначається виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня календарного року, в якому встановлено інвалідність.

Якщо протягом двох років особам, зазначеним в абзацах другому - п`ятому пункту 2 цього Порядку, після первинного встановлення інвалідності при повторному огляді встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Судом встановлено, що 30.10.2017 позивачу первинно встановлено ІІ група інвалідності з причин захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, з 01.11.2018 позивачу після повторного огляду МСЕК було встановлено вже статус інваліда війни ІІ групи відповідно до п. 11 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Отже позивачу встановлено вищу групу інвалідності протягом двох років.

Таким чином, на переконання суду, оскільки протягом двох років позивачу після повторного огляду МСЕК було встановлено групу інвалідності що надає йому право на виплату одноразової грошової допомоги в більшому розмірі (300 прожиткових мінімумів поряд з раніше призначеним 200), відповідач протиправно відмовив у проведенні виплат з урахуванням раніше виплаченої суми відповідно до п.6 Порядку № 336 та п.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.04.2021 року у справі № 806/1197/18, від 21.12.2020 у справі № 725/4136/17, від 16.12.2020 у справі № 240/9995/19, від 10.12.2020 у справ № 822/1397/18.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на ч.7 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка передбачає, що якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги винило не одночасно, зокрема 30.10.2017 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності з причин захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, а з 01.11.2018 позивачу після повторного огляду МСЕК було встановлено вже статус інваліда війни ІІ групи відповідно до п. 11 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Підсумовуючи наведене вище, суд вважає безпідставним незастосування Міжвідомчою комісією Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції положення п. 6 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 за № 336 "Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей" та протиправним рішення Міжвідомчої комісії оформлене протоколом від 20.06.2019 № 8.

За таких обставин у позивача є всі підстави на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду війни 2 групи у розмірі 300 прожиткових мінімумів відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" із врахуванням виплаченої одноразової грошової допомоги як інваліду податкової міліції 2 групи у розмірі 200 прожиткових мінімумів відповідно до Закону України «Про міліцію», що вказує на неправомірність дій відповідача.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, останній з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 2-5, 19, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду війни 2 групи оформлене протоколом від 20.06.2019 № 8.

3. Зобов`язати Міністерство у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю 2 групи, яка пов`язана із захистом Батьківщини, у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" із врахуванням виплаченої одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю 2 групи, яка пов`язана із військовою службою, у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, відповідно до Закону України «Про міліцію», згідно вимог п. 6 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 за № 336 "Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей".

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 ; фактично проживає: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач: Міністерство у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України (01001, м. Київ, провул. Музейний, буд. 12; код в ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась