Справа № 120/579/19-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 120/579/19-а
адміністративне провадження № К/9901/10336/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі №120/579/19-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
24.03.2021 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, в якій із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права просив скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.10.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2021, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2021 для розгляду цієї касаційної скарги визначено колегію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді у складі головуючого судді Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.
Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021 визначено колегію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді у складі головуючого судді Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.
Суддями Кравчуком В.М., Берназюком Я.О., Стародубом О.П. заявлено самовідводи у зв`язку з порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи, встановленого статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а саме, без врахування спеціалізації.
Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2021 року було відведено суддів Кравчука В.М., Берназюка Я.О., Стародуба О.П. від участі у розгляді справи № 120/579/19-а.
Передано касаційну скаргу у справі № 120/579/19-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання вчинити певні дії, на повторний автоматизований розподіл до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду й Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді.
Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021 визначено колегію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді у складі головуючого судді Данилевич Н.А., суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період за період з 25.11.2016 до 22.01.2019 у розмірі 450 859,20 грн.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.10.2020 позов задоволено частково,
- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2016 до 22.01.2019;
- стягнено з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2016 до 22.01.2019 у розмірі 118,40 грн.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2021 скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.10.2020 у частині вирішення позовної вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ухвалено у цій частині нове рішення,
- стягнено з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2016 до 22.01.2019 в розмірі 349,59 грн;
- в іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.10.2020 залишено без змін.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції відніс цю справу до справ незначної складності та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду даної справи є бездіяльність відповідача щодо не проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2016 до 22.01.2019 та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
Суди попередніх інстанцій установили, що у період з червня 2012 року по 25 листопада 2016 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Центральному територіальному управлінні внутрішнього аудиту Міністерства оборони України на посаді начальника управління, у військовому званні полковник.
Отже, позивач є військовослужбовцем та не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з останньою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовці зі званнями: генерал-майор, контр-адмірал, генерал-лейтенант, віце-адмірал, генерал-полковник, адмірал, генерал армії України.
Оскаржуючи судове рішення, прийняте у справі незначної складності, скаржник вказує на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду по справі №806/2473/18 (п.1 ч.4 ст.328 КАС України).
Також, скаржник зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених підпунктами «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
А саме, у касаційній скарзі скаржник вказує, що справа становить значний суспільний інтерес, а також стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Твердження заявника касаційної скарги, що справа становить значний суспільний інтерес, не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме цієї справи.
Наведені скаржником в касаційній скарзі обставини є загальними і в контексті обставин справи у вказаних позивачем справах зводяться до наведення окремих цитат з постанов Верховного Суду, переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Також, Суд касаційної інстанції відхиляє доводи касаційної скарги про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження скаржник жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Таким чином, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, скаржник у касаційній скарзі не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.
Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі Азюковська проти України (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі №120/579/19-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич
Судді В.Е. Мацедонська
Н.В. Шевцова