Справа № 400/2449/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 р. № 400/2449/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54020

про:визнання протиправною та скасування постанови ВП № 61716466 від 01.03.21 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанову від 01.03.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню ВП № 61716466.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що на виконанні державного виконавця перебував виконавчий лист № 400/3534/19, виданий Миколаївським окружним адміністративним судом про зобов`язання ПФУ здійснити перерахунок пенсії та виплату, яке боржником залишається не виконаним, тому у відповідача не було правових підстав для повернення виконавчого документа на підставі п.9ч.1 ст.37 Закону №1404.

Відповідач надав відзив, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки державним виконавцем вживались заходи по виконанню рішення суду відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження»: звертався до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду, яка ухвалою суду від 16.02.2021 була залишена без задоволення. Боржник обґрунтовує невиконання рішення суду відсутністю фінансового забезпечення та фактичною відсутністю коштів, що не можна вважати невиконанням позивачем судового рішення без поважних причин. Крім того, накладання на Головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області штраф за невиконання судового рішення жодним чином не захищає право пенсіонера на отримання бюджетних коштів.

Ухвалою від 19.04.2021 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Третя особа: пояснень суду не надала.

Справа розглядається в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України). Дослідив докази, суд встановив:

03.04.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 61716466 з примусового виконання виконавчого листа № 400/3534/19 від 27.01.2020, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 77% грошового забезпечення з 01.01.2018 з виплатою відповідної різниці.

01.03.2021 державний виконавець постановою повернув виконавчий документ стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження», в якій зазначив, що Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії відповідно до покладених судом зобов`язань. Після перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 склав з 01.02.2020 -7981,05 грн. Загальний розмір доплати по перерахунку за рішенням суду з 01.01.2018 по 31.01.2020- склав 11608,83 грн., суму доплати за період з 18.01.2020 по 30.01.2020 у розмірі 327,67 грн. стягувачу виплачено у лютому 2020року. Сума доплати за період з 01.01.2018 по 17.01.2020 у розмірі 11281,16 грн. буде виплачена відповідно до постанови № 649. Відповідно до ст.7 Закону України « Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», якщо рішення суду не виконується протягом 2-х місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний звернутись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 по справі № 400/3534/19 у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення державному виконавцю відмовлено.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" .

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.18 Закону України « Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, 2)надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення передбачений ст.63 Закону України « Про виконавче провадження». За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідач зобов`язаний вживати передбачені Законом №1404 заходи примусового виконання рішень і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, при цьому відсутність достатніх бюджетних коштів не може слугувати виправданням невиконання рішення суду. Чинним законодавством визначено певний порядок та механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Вчинення дій, визначених ст. 63 Закону № 1404-VIII, як то, накладення штрафу , направлення повідомлення до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Відтак, здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру, оскільки сам факт неможливості виконати рішення суду боржником не є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що, Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Крім того, за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця рішення суду залишилось невиконаним, що суперечить основним завданням виконавчого провадження. Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» («Жовнер проти України», № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року). А у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004, заява №18966/02 було вказано, що нездатність держави виконувати рішення через відсутність достатніх бюджетних коштів не може слугувати виправданням такого невиконання. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року по справі № 1140/3479/18,від 16.09.2020 по справі № 287/1/17-а.

Відповідач у спірній постанові зазначає, що доплата позивачу буде виплачена відповідно до Постанови КМУ № 649, п.1,2 якої визнанні протиправними та нечинними рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019, яке набрало законної сили 22.07.2020, тому ці посилання державного виконавця є недоречними. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач повинен надати суду докази про те, що ним вжиті всі заходи передбачені чинним законодавством для виконання рішення суду. Відповідачем не доведено правомірність своєї постанови, тому позов належить задовольнити у повному обсязі.

Судовий збір підлягає поверненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056, 43315529) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 61716466 від 01.03.2021 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056, 43315529) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень). сплачений квитанцією № 0.0..1 від 06.04.2021 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко