Справа № 753/5328/21
Суддя: Каліушко Ф. А.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/5328/21
провадження № 2-а/753/196/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування в особі виконкому Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про скасування розпорядження та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Органу опіки та піклування в особі виконкому Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про скасування розпорядження та зобов`язання вчинити дії. У своїх позовних вимогах позивач просить суд скасувати розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації «Про визначення участі батька у вихованні його дитини» від 11.02.2020 року за №126.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі така участь не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) може бути способом захисту цивільних прав та інтересів.

При цьому, Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з цивільних та сімейних правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у приватноправових правовідносинах, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника таких відносин. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, які виникають, зокрема, з приводу виконання чи невиконання органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою або іншим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій і не обумовлені порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Предметом перевірки у цій справі є правомірність та наявність підстав для скасування рішення щодо визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке, на переконання позивача - матері зазначеної дитини, суперечать актам цивільного законодавства, а саме приписам Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України та Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням суб`єкта владних повноважень, яке вона вважає неправомірним, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконним вказаного рішення і його скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 352/536/17.

Спірні у цій справі правовідносини виникли з приводу реалізації та захисту ОСОБА_1 та її доньки особистих немайнових прав та інтересів, гарантованих Сімейним кодексом України, а тому суд вважає, що оскаржуване розпорядження хоч і прийнято суб`єктом владних повноважень, спрямоване на реалізацію приписів сімейного законодавства та впливають, насамперед, на особисті немайнові права позивача та ОСОБА_4 як батьків дитини.

А отже, оскільки порядок участі батьків у вихованні дитини врегульовується положеннями Сімейного кодексу України, оскаржуваний акт прийнятий з урахуванням вимог сімейного законодавства, то відповідно даний спір повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства, бо спір виник в площині сімейних відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вивчивши матеріали позовної заяви та зважаючи на вищезазначене, суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за зазначеним позовом, оскільки позов повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства, а не в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, керуючись стст. 7, 170, 171, 248, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування в особі виконкому Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про скасування розпорядження та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.