Справа № 580/861/21
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року справа № 580/861/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №05 від 16.12.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії державного службовця відповідно до розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889 -VIII від 10 грудня 2015 року;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати період роботи на виборній посаді секретаря Сільради з 04.07.2001 року по 09.11.2020 до стажу державної служби та призначити ОСОБА_1 пенсію, як держслужбовцю, згідно розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889 -VIII «Про державну службу від 10 грудня 2015 року та ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, з моменту звернення з заявою, а саме з 14.12.2020 року.

15.03.2021 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Користуючись своїм правом звернулась до відповідача про призначення пенсі державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", проте отримала відмову з підстав недостатнього стажу державного службовця, який було визначено у 14 років 11 місяців 16 днів за період до набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Зазначила, що законодавством передбачено зарахування до стажу державної служби періодів перебування на посаді секретаря Тетерівської сільської ради із 04.07.2001 по 09.11.2020. Тому просила визнати протиправним та скасувати рішення щодо відмови у в призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов`язати призначити пенсію державного службовця, з дня подання заяви.

Відповідач подав відзив на позов у якому просив відмовити у задоволенні позову та вважає, що позивач не набув права на пенсію державного службовця, оскільки стаж державної служби становить14 років 11 місяців 16 днів. Відповідач вважає, що набранням чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посада секретаря сільської ради відноситься до посади в органах місцевого самоврядування та не відноситься до посади державної служби.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності з 14.05.2012.

відповідно до записів трудової книжки, ОСОБА_1 працювала:

- 01.03.1983 по 20.01.1995 секретарем Тетерівської сільської ради;

- 09.06.1998 по 09.11.2020 секретарем виконкому Тетерівської сільської ради.

Позивач 14.12.2020 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу.

Відповідач листом від 17.12.2020 № 2300-0306-8/64357 відмовив у призначенні пенсії, оскільки робота останньої на виборній посаді секретаря сільської ради з 04.07.2001 не зараховується до стажу, який дає право на пенсію державного службовця.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Згідно пп. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пп. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №676/4235/17.

Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ оскільки робота останньої на посаді секретаря сільської ради не зараховується до стажу, який дає право на пенсію державного службовця.

За змістом п. 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Спірним у цій справі є стаж служби позивача за період з 04.07.2001 по 09.11.2020.

Питання обчислення стажу державної служби у цей період регулювалося Порядком обчислення стажу державної служби що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283) та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі - Порядок № 229), який набрав чинності 01.05.2016.

Так, згідно п. 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон № 2493-III) дію Закону України "Про державну службу" поширено на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Пунктом 4 Порядку № 229 до стажу державної служби зараховуються <…> час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» <…>.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Аналіз викладених норм свідчить, що законодавство, яке діяло у спірний період, передбачало віднесення до стажу державної служби час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, які визначені Законом № 2493-III.

Так, ч. 1 ст. 14 Закону № 2493-III, до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування віднесено, окрім інших секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад.

Отже, у період з 04.07.2001 по 09.11.2020 (у тому числі і у період з 01.05.2016) час перебування на посаді секретаря міської (міст районного значення), сільської, селищної ради зараховується до стажу державної служби в силу наведених вище законодавчих вимог.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 735/939/17 та в постанові від 19 березня 2019 року по справі №357/1457/17.

Посилання відповідача на втрату чинності Порядком № 283 суд не приймає, оскільки він підлягає застосуванню в силу вимог п. 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII. Доводи про можливість застосування вказаного пункту лише до правовідносин, що виникли до набрання Законом № 889-VIII чинності, суд також відхиляє, позаяк чинні положення Закону № 889-VIII та Порядку № 229 теж визначають необхідність включення часу перебування на спірній посаді секретаря сільської ради до стажу державної служби.

Суд звернув увагу, що досягнення позивачем необхідного віку і загального страхового стажу не є спірним у даній справі.

З огляду на вище зазначене суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, які підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №05 від 16.12.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу державної служби період роботи на посаді секретаря виконавчого комітету Тетерівської сільської ради з 04.07.2001 року по 09.11.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ з 14.12.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя П.Г. Паламар