Справа № 560/6591/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/6591/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

27 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого пунктом 3 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.09.2020 № 130, про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю (особі після її звільнення з військової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку із встановленням інвалідності II групи; зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як військовослужбовцю (особі після її звільнення з військової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку із встановленням інвалідності II групи, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому здійснюватиметься виплата.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що положення ч.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ та п.8 Порядку №975 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивач не звертався із заявою про отримання одноразової грошової допомоги при встановленні 3 групи інвалідності і вперше звернувся до відповідача в 2020 році. Крім того, апелянт стверджує, що суд першої інстанції не надав оцінку доводам позивача, вказаним у відповіді на відзив, а також доказам про те, що одноразова грошова допомога при встановленні 3 групи інвалідності ОСОБА_1 не виплачувалася.

Відзиви відповідача та третьої особи на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходили, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

12 березня 2021 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшли письмові пояснення Міністерства оборони України, у яких відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України та 09.10.1995 був звільнений в запас.

Згідно з довідкою МСЕК серії ХМ №003793 від 30.08.2005 (а.с.14) під час первинного огляду МСЕК позивачу встановлено 3 групу інвалідності, яка настала внаслідок контузії, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

26.09.2018 під час переогляду МСЕК ОСОБА_1 з 25.09.2018 встановлено 2 групу інвалідності, яка настала внаслідок контузії пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №1107358 від 26.09.2018 (а.с.16).

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №130 від 10 вересня 2020 року позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки встановлення 2 групи інвалідності відбулось у понад 2 річний термін з первинного встановлення інвалідності (а.с.18).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не дотримано передбачений п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII дворічний строк з часу первинного встановлення інвалідності, рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи прийнято відповідно до вимог Закону №2011-XII.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

П. 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975) установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року № 284 і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року №1331;

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Статтею 16 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон України №2011-ХІІ). у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності вперше, передбачалося, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пп. "б" п. 6 Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488, встановлено, що НАСК "Оранта" виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Згідно з довідкою МСЕ серії ХМ №003793 від 30.08.2005 (а.с.14) під час первинного огляду МСЕК позивачу встановлено 3 групу інвалідності, яка настала внаслідок контузії, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Таким чином, позивач набув право на отримання страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням у зв`язку з первинним встановленням інвалідності ІІІ групи на умовах, визначених Постановою № 488, однак вказане право не реалізував, що підтверджується довідкою Хмельницької обласної дирекції ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" від 06 серпня 2020 року №2290-02-07/352 (а.с.15).

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постановах від 22 березня 2018 року у справі № 278/307/17, від 30 липня 2020 року в справі №802/1005/17-а, від 21 грудня 2020 року у справі №00/14036/18-а, законодавством визначені однакові умови для виплати військовослужбовцям як страхових сум, так і одноразової грошової допомоги. "Обов`язкове особисте державне страхування" та "одноразова грошова допомога" є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відтак, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

В такому випадку виплата одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно до законодавства, чинного на день встановлення більшого відсотка втрати працездатності або групи інвалідності.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №1107358 від 26.09.2018 (а.с.16) під час переогляду МСЕК ОСОБА_1 з 25.09.2018 встановлено 2 групу інвалідності, яка настала внаслідок контузії, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Згідно із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому здійснюватиметься виплата.

Тобто, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку зі зміною ОСОБА_1 групи інвалідності з ІІІ на ІІ під час переогляду МСЕК.

Отже, до спірних правовідносин застосовуються положення законодавства, чинного на момент встановлення позивачу інвалідності ІІ групи.

П. "б" ч.1 ст.16-2 Закону №2011-ХІІ в редакції, чинній на момент встановлення позивачу інвалідності ІІ групи, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до ч.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Ч.4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ доповнено абзацом другим згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016, який набрав законної сили з 01 січня 2017 року.

Отже, Законом встановлені умови реалізації права на таку соціальну допомогу, в тому числі у разі встановлення вищої групи інвалідності, а також випадки, у яких така виплата не здійснюється.

Згідно з ч.9 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 3 п. 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п.8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

П.8 Порядку №975 доповнено вказаним абзацом згідно з Постановою КМ № 335 від 18.05.2017 року, який застосовується з 01 січня 2017 року.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що він не реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги після встановлення інвалідності ІІІ групи, тому до спірних правовідносин не застосовуються положення ч.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ та п.8 Порядку №975

Водночас, абз.2 ч.4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ та абз.2 п.8 Порядку №975 містять імперативну норму про те, що у разі зміни групи інвалідності у понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, незалежно від реалізації права на отримання вказаної виплати при первинному встановленні інвалідності.

З матеріалів справи встановлено, що ІІІ групу інвалідності позивачу встановлено 30.08.2005, а ІІ групу інвалідності - 25.09.2018, тобто у понад дворічний строк.

Отже, оскільки встановлення позивачу інвалідності ІІ групи відбулося у понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності ІІІ групи, підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відсутні.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Міністерства оборони України, оформлене п.3 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.09.2020 № 130 про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю (особі після її звільнення з військової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку із встановленням інвалідності II групи, прийнято на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 квітня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.