Справа № 804/10053/15
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі секретаря судового засіданняГрунської Ю.О.
представника позивача представника відповідачаЛогвінова С.С. Бузунової К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестмаш" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про безпідставність та необґрунтованість висновків акту документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш» №651/04-67-22-05/31958937 від 06.07.2015 р. з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2014 р., на підставі якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, що винесені без урахування фактичних обставин справи та в порушення приписів податкового законодавства.
Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу.
02.02.2021 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області надано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію тим, що беручи до уваги відсутність інформації та документального підтвердження передачі товару та ТМЦ за укладеними з контрагентами-постачальниками договорами, не підтверджено ким проводились навантажувально-розвантажувальні роботи, відсутні сертифікати якості та відповідності товарів, що не дає змогу встановити ланцюг походження товару, відсутність необхідної кількості трудових ресурсів, основних засобів, транспортного обладнання, що унеможливлює здійснення господарської діяльності контрагентами-постачальниками, перевіркою встановлено заниження оподатковуваного доходу за період перевірки та завищення податкового кредиту по податку на додану вартість, за рахунок завищення витрат та включення суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту по операціям, реальність яких не підтверджена.
Також 02.02.2021 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області надано клопотання про заміну відповідача з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
Ухвалою суду від 09.02.2021 року замінено відповідача - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
09.02.2021 року судом відкладено підготовче засідання на 16.02.2021 року.
16.02.2021 року судом закрито підготовче засідання та ухвалено перейти до розгляду справи по суті.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.
Представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на правову позицію, викладену у відзиві.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступні обставини.
З акту перевірки №651/04-67-22-05/31958937 від 06.07.2015р. видно, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш» зареєстровано 25.03.2002р. Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 02.04.2002р., на час проведення перевірки перебувало на обліку в Державній податковій інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
У період з 08.06.2015р. по 26.06.2015р. ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська на підставі направлень від 08.06.2015р. №№ 219, 220, 221, 222, від 10.06.2015р. № 226, 227, від 12.06.2015р. №232 згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Інвестмаш» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2014р.
За результатами перевірки податковим органом складено акт №651/04-67-22-05/31958937 від 06.07.2015р. «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2014р.».
Вказаною перевіркою встановлено порушення:
1. п.135.1, 135.2, 135.4, п.135.5.4 ст.135, п.137.1 ст.137, 138.2 ст.138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України, внаслідок чого підприємством ТОВ «Інвестмаш» занижено податок на прибуток всього на 2 693 150,00 грн., у тому числі за II квартал 2012 року в сумі 294 035,00 грн., за III квартал 2012 року в сумі 305 756,00 грн., за ІV квартал 2012 року в сумі 360 962,00 грн., за 2013 рік в сумі 1 616 000,00 грн., за 2014 рік у сумі 116 397,00 грн.;
2. п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, внаслідок чого підприємством ТОВ «Інвестмаш» занижено податок на додану вартість у сумі 1701180,00 грн., в т.ч. за квітень 2012 року на суму ПДВ 25 182,00 грн., за травень 2012 року на суму ПДВ 32 525,00 грн., за серпень 2012 року на суму ПДВ 3 100,00 грн., за вересень 2012 року на суму ПДВ 590,00 грн., за жовтень 2012 року на суму ПДВ 70 947,00 грн., за листопад 2012 року на суму ПДВ 46 096,0 грн., за грудень 2012 року на суму ПДВ 58 630,00 грн., за січень 2013 року на суму ПДВ 130 213,00 грн., за лютий 2013 року на суму 316 589,00 грн., за березень 2013 року на суму ПДВ 133 737,00 грн., за квітень 2013 року на суму ПДВ 91 605,00 грн., за травень 2013 року на суму ПДВ 127 152,00 грн., за червень 2013 року на суму ПДВ 27 080,00 грн., за липень 2013 року на суму ПДВ 114 313,00 грн., за серпень 2013 року на суму ПДВ 121 443,00 грн., за вересень 2013 року на суму ПДВ 61 097,00 грн., за жовтень 2013 року на суму ПДВ 67 604,00 грн., за листопад 2013 року на суму ПДВ 125 569,00 грн., за грудень 2013 року на суму ПДВ 83 870,00 грн., за березень 2014 року на суму ПДВ 38 228,00 грн., за травень 2014 року суму ПДВ 15 610,00 грн., за жовтень 2014 року на суму ПДВ 10 000,00 грн. та завищено від`ємне значення ПДВ всього у сумі 53 293,00 грн. у тому числі: за липень 2012 року на суму 27 110,00 грн. та за квітень 2014 року суму ПДВ 26 183,00 грн.;
3. п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 з урахуванням п.п.164.2.2 п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України, підприємством не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб з виплаченого доходу фізичній особі у сумі 21 554,00 грн. (21 554,0 х 15% = 3 233,10 грн.).
На підставі акту перевірки №651/04-67-22-05/31958937 від 06.07.2015р. ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська прийнято:
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
У зазначеній постанові вказано наступне:
«Варто зауважити, що під час перевірки податковим органом досліджувались правильність формування позивачем не тільки податкового кредиту, а й витрат, в тому числі нарахування амортизації, а також взаємовідносини позивача з іншими суб`єктами господарювання з урахуванням специфіки діяльності. В акті перевірки зазначалось про відсутність договорів з певними контрагентами та належних первинних документів для правильного формування бухгалтерського та податкового обліку. Але судами не з`ясовано причини не надання всіх необхідних документів під час перевірки.
Оскаржуючи податкові повідомлення-рішення, які прийняті за наслідками перевірки, позивач зазначав про незгоду з податковим органом, але не по всім фактам, які зазначені в акті перевірки. Зокрема, позивач не обґрунтовував позовні вимог по фактам взаємовідносин з ТОВ «Торг Консар», ТОВ «Будінвест Л.Т.Д.», ТОВ «Елтіс», ТОВ «Кристенс», ТОВ «Стальпарк», ПП «Вальга», які досліджувались судами, та навпаки судами не досліджувались правовідносини з іншими контрагентами, які зазначались позивачем: ТОВ «Дерріс», ТОВ «Ривс», ТОВ «Сіріус ОПТ», ТОВ «Матадор», ТОВ «Відродження-Дніпро, ТОВ «Старт-Д», тощо. Судами попередніх інстанції не з`ясовувалось питання по яким фактам та взаємовідносинам з якими контрагентами податковими органами донараховано податкові зобов`язання, оскільки в акті перевірки зазначено про порушення позивачем вимог податкового законодавства і й з іншими контрагентами, зокрема з ТОВ «Сігма+», ТОВ «Термінал Холдінг», ТОВ «Арт-Легон», ТОВ «Інтервенто», ТОВ «Раквере», ТОВ «Екобудкомплект ТМ», ТОВ «ЗКХР», тощо. Порядок нарахування амортизації також не досліджувався.
У матеріалах справи відсутні певні первинні та бухгалтерські документи по деяким контрагентам, правовідносини з якими досліджувались під час перевірки. Відповідач зазначав суду, що позивачем не надано інформації та документального підтвердження щодо того, як відбувалась передача права власності на товаро-матеріальні цінності, місце та спосіб проведення навантажувально-розвантажувальних робіт, відсутність сертифікатів якості. Поза увагою суду залишились доводи відповідача про відсутність у контрагентів основних та трудових ресурсів, транспортного та торговельного обладнання, матеріалів та сировини, про анулювання свідоцтв платника ПДВ або припинення державної реєстрації певних контрагентів, про відсутність реєстрації фізичними особами-підприємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідно не нарахування та не утримання податку на доходи фізичних осіб, про наявність судового рішення про притягнення до адміністративної відповідальності директора ТОВ «Інвестмаш» за правопорушення передбачене ч.1 ст. 163-1 КУпАП, тощо.
З урахуванням чого суд касаційної інстанції не може погодись із висновками судів в названій частині про дотримання позивачем податкової дисципліни під час формування ним витрат та податкового кредиту. В суді касаційної інстанції представник позивача доводив суду, що частина документів була вилучена правоохоронними органами, надавши суду протоколи обшуку від 28.04.2015 та 22.12.2015. Натомість, про вилучення документів не зазначалось під час перевірки та в судах попередніх інстанцій, та судами попередніх інстанцій цей факт не з`ясовувався.
Судами попередніх інстанцій не досліджувалась ділова мета господарських операцій, джерела походження товару та фінансово-економічна вигода для позивача, - отримувача товарів, послуг і їх використання у господарській діяльності.
Також залишено поза увагою доводи відповідача про здійснення кримінального провадження відносно директора ТОВ «Торенія» ОСОБА_4 по факту фіктивного підприємництва. Верховним Судом неодноразово в інших справах зазначалось, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року у справі №758/9746/14-к ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав за вчинення злочину передбаченого частиною першою статті 205 КК України з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, тобто з нереабілітуючих підстав. Відтак, первинні документи, підписані від імені посадових осіб цього підприємства не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які є підставою для формування показників податкової звітності, тому що статус фіктивного підприємництва не сумісний з легальною діяльністю.
Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України».
Також з урахуванням викладених у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 року зауважень, судом з пояснень позивача встановлено наступне.
01.03.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ТОВ «Торг Консар» (виконавець) укладено договір експедирування №15, за умовами якого експедитор зобов`язується за винагороду за рахунок клієнта виконати та організувати виконання наступних робіт: пошук перевізника за замовленням клієнта; за згодою клієнта укладати договори з перевізниками від ім`я клієнта; оформлювати необхідних для перевезення документів; забезпечення отримання та відправлення вантажу; контроль над виконанням навантажувально-розвантажувальних робіт; здійснення перевірки якості вантажу (том 6 а.с.101-102).
На виконання укладеної угоди ТОВ «Інвестмаш» оформлені заявки до договору експедирування №15 від 01.03.2013р. з приводу організації експедирування вантажу за визначеним переліком (труби в асортименті). За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
03.03.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ТОВ «Будінвест Л.Т.Д.» (підрядник) було укладено договір підряду № П303-1, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати у відповідності до умов договору прокладення кабелю та налагоджувальні роботи. Замовлення, поставка, подача та будівельну площадку матеріалів, конструкцій здійснюється силами підрядника, який має матеріали і контролює кількість і комплектність поставки. Підрядник має право залучати для виконання робіт субпідрядні організації і забезпечувати координацію їх діяльності (том 6 а.с.235-237).
На виконання укладеної угоди сторонами складена заявка-калькуляція до договору підряду № П303-1, ТОВ «Будінвест Л.Т.Д.» складені рахунки-фактури на матеріали, які використані при проведенні робіт (відеокамера, кабель, монтажний набір, безперебійний блок живлення тощо).
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акт виконаних робіт, видаткова накладна на матеріали, які використані при проведенні робіт та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
24.09.2012р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ТОВ «Елтіс» (експедитор) укладено договір транспортного експедирування №3181, за умовами якого сторони виступають за дорученням та від імені організацій з якими мають прямі договори.
На виконання укладеної угоди ТОВ «Інвестмаш» оформлені договори-заявки на перевезення автомобільним транспортом з приводу перевезення вантажу за визначеним маршрутом та найменуванням вантажу; ТОВ «Елтіс» виписані рахунки-фактури на транспортно-експедиційні послуги.
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Транспортування вантажу оформлено товарно-транспортними накладними, копії яких також залучені до матеріалів справи.
01.12.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ТОВ «Кристенс» (виконавець) укладено договір надання послуг №45, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов`язання за замовленням виконати послуги: сортування металопрокату, формування пакету труб за вагою, обрізання кінців труб за тону, намащення труб, очищення поверхні труб від продукту корозії на складі замовника за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Юдіна, 15Б.
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти виконання робіт та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
01.11.2012р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ПП «Валга» (експедитор) укладено договір експедирування №10, за умовами якого експедитор зобов`язується за винагороду за рахунок клієнта виконати та організувати виконання наступних робіт: пошук перевізника за замовленням клієнта; за згодою клієнта укладати договори з перевізниками від імені клієнта; оформлення необхідних для перевезення документів; забезпечення отримання та відправлення вантажу; контроль над виконанням навантажувально-розвантажувальних робіт; здійснення перевірки якості вантажу.
На виконання укладеної угоди ТОВ «Інвестмаш» оформлені заявки до договору експедирування №10 від 01.11.2012р. з приводу організації експедирування вантажу за визначеним переліком (труби в асортименті).
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти здачі-приймання робіт, які зведені в реєстри актів виконаних робіт, та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Щодо ТОВ «Стальпарк» зазначено, що протягом травня, жовтня, листопада, грудня 2013 року було придбано товар - труба в асортименті. За фактом виконання зобов`язань з постачання, сторонами складені рахунки-фактури, видаткові накладні на товар та податкові накладні, сплачені податки. Відповідні документи долучено до матеріалів справи.
Правовідносини з вказаними контрагентами та реальність господарських операцій підтверджуються наданими первинними документами, що в свою чергу свідчить про реальність господарських операцій.
Також представником позивача вказано, що через вилучення документів первинного бухгалтерського обліку позивачем не надано всього обсягу документів, натомість такі документи (їх копії) було запрошено у контрагентів та надано суду, долучено до матеріалів справи. Наявність протоколів обшуку від 28.04.2015 року та 22.12.2015 року також є підставою, яка пояснює відсутність деяких документів та є поважною.
Що стосується посилання Верховного Суду на кримінальне провадження у справі №758/9746/14-к щодо звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав за вчинення злочину передбаченого частиною першою статті 205 КК України з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, тобто з нереабілітуючих підстав. Відтак, первинні документи, підписані від імені посадових осіб цього підприємства не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які є підставою для формування показників податкової звітності, тому що статус фіктивного підприємництва не сумісний з легальною діяльністю, то необхідно зазначити наступне.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Як передбачено ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Диспозиція наведеної правової норми вказує на те, що обов`язковими для суду, який розглядає справу, є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили.
Разом із тим розглядувана норма встановлює межі обов`язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу. Така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.
Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку суду в кримінальному провадженні, ухвалі про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.
Водночас необхідно зазначити, що у постанові Подільського районного суду м. Києва від 26.08.2014 року у справі № 758/9746/14-к щодо звільнення від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили 03.09.2014 року, не встановлено вини обвинуваченого.
Відтак, твердження про те, що документи від цього контрагента не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які є підставою для формування показників податкової звітності є безпідставним, оскільки факт фіктивності судом не встановлено та не підтверджено.
Щодо реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ривз», ТОВ «Старт-Д», ТОВ «Ангстрем Континенталь», ПП «Полюс», ТOB «Матадор» необхідно зазначити, що у постанові у справі №804/7226/13-а, що набрала законної сили 06.11.2013 року судом досліджено взаємовідносини з цими контрагентами та встановлено реальність господарських операцій.
Згідно з ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У акті перевірки від 06.07.2015 року № 651/04-67-22-05/31958937 (т. 1 а. с. 215) відповідачем зазначено наступне:
ФО-П ОСОБА_1 - на суму 1600,0 грн.;
ФО-П ОСОБА_3 - на суму 8500,0 грн.
На момент перевірки документи, які б підтверджували, що зазначені фізичні особи зареєстровані фізичними особами - підприємцями - до перевірки не надані. Податок з доходів фізичних осіб з виплаченої суми не нараховувався, не утримувався та не перераховувався до бюджету.
Відповідно до пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із сум оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Перелік доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу визначені п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.
Згідно з пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного оподатковуваного доходу платника податку включаються суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до цивільно-правового договору.
Особою, відповідальною за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерел їх походження в Україні (п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України).
Відповідно до п. 177.8 ст. 177 Податкового кодексу України під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерел виплати, якщо фізичною особою-підприємцем , яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності.
Згідно з п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Податкового кодексу України.
Так, вказані особи у перевіряємий період були зареєстровані як фізичні особи-підприємці, що спростовує твердження відповідача про протилежне.
В акті перевірки відповідачем зазначено, що вказані порушення встановлені у перевіряємому періоді тобто з квітня 2012 року по грудень 2014 року. Однак, в акті перевірки не конкретизовано, коли саме позивачем здійснено виплату ФО-П ОСОБА_3 . При тому, що більшу частину перевіряємого періоду вона була зареєстрована як ФО-П.
Доказів на підтвердження того, що ФО-П ОСОБА_3 позивачем здійснено виплату у розмірі 8500 грн. саме у період, коли вона не була зареєстрована як ФО-П, відповідачем всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України суду не надано.
Відтак, оскільки вказані відомості про реєстрацію фізичних осіб-підприємців є загальнодоступними, твердження відповідача щодо ненадання до перевірки документів, які б підтверджували, що зазначені фізичні особи зареєстровані фізичними особами-підприємцями є безпідставним, а спірне податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим та протиправним, відтак, підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.
Розділом ІІІ Податкового кодексу України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на прибуток підприємств.
Витрати у розумінні Податкового кодексу України - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла на момент господарських взаємовідносин).
До складу валових витрат що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) входять: витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статті 141 цього Кодексу; крім витрат визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Приписами п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Пунктом 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
За приписами п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Відповідно до п. 135.4 ст. 135 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов`язань, та включає: дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.
Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, на підтвердження включення сум коштів до складу витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв`язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:
- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Судом встановлено, що ТОВ «Інвестмаш», як покупець, протягом періоду, який перевірявся, мало взаємовідносини з наступними контрагентами-постачальниками:
- ПП «Енергосталь», у якого протягом травня 2012 року було придбано металопрокат (труба);
- ТОВ «Грейн Опт», що відбувались на підставі укладеного договору №8/1 від 01.08.2013р., за умовами якого ТОВ «Грейн Опт» зобов`язується поставити на умовах договору продукцію (сушка барабанна) (том 3 а.с. 250-том 4 а.с.2).
За фактом виконання зобов`язань з постачання, сторонами складені видаткові накладні на товар та податкові накладні.
Також, факт постачання товару від ТОВ «Грейн Опт» зафіксовано в складеній товарно-транспортній накладній на вантаж від 01.08.2013р., яка залучена до матеріалів справи.
01.11.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (клієнт) та ТОВ «Гатіора» (експедитор) було укладено договір експедирування №43, за умовами якого експедитор зобов`язується за винагороду за рахунок клієнта виконати та організувати виконання наступних робіт: пошук перевізника за замовленням клієнта; за згодою клієнта укладати договори з перевізниками від ім`я клієнта; оформлювати необхідних для перевезення документів; забезпечення отримання та відправлення вантажу; контроль над виконанням навантажувально-розвантажувальних робіт; здійснення перевірки якості вантажу (том 4 а.с.8-9).
На виконання укладеної угоди ТОВ «Інвестмаш» оформлені заявки до договору експедирування №43 з приводу організації експедирування вантажу за визначеним переліком (труби в асортименті).
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
03.09.2012р. між ТОВ «Інвестмаш» (покупець) та ТОВ «Поліметал-Торг» (продавець) укладено договір №1 на придбання товару (том 4 а.с.45).
На підставі укладеного договору ТОВ «Поліметал-Торг» вписано на адресу позивача рахунки на оплату.
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені видаткові накладні на товар (катанка в асортименті, труби стальні в асортименті, адаптер в асортименті, кільце, ротаційне з`єднання) та податкові накладні.
01.10.2012р. між ТОВ «Інвестмаш» (клієнт) та ТОВ «Транс Бізнес Лайн» (експедитор) було укладено договір експедирування №10, за умовами якого експедитор зобов`язується за винагороду за рахунок клієнта виконати та організувати виконання наступних робіт: пошук перевізника за замовленням клієнта; за згодою клієнта укладати договори з перевізниками від ім`я клієнта; оформлювати необхідних для перевезення документів; забезпечення отримання та відправлення вантажу; контроль над виконанням навантажувально-розвантажувальних робіт; здійснення перевірки якості вантажу (том 4 а.с.155-156).
На виконання укладеної угоди ТОВ «Інвестмаш» оформлені заявки до договору експедирування №43 з приводу організації експедирування вантажу за визначеним переліком (труби в асортименті).
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти виконаних робіт, що зведені у реєстр актів виконаних робіт, та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
07.05.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ТОВ «Мет-Сплав» (виконавець) було укладено договір надання послуг №37, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання виконати послуги з перепрофілювання труб на підставі письмових заявок замовника з наданням визначеного виду послуг (том 5 а.с.31-32).
На виконання укладеної угоди ТОВ «Інвестмаш» оформлені заявки до договору №37 від 07.05.2013р. з приводу надання послуг з перекатування (перепрофілювання) труб.
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти надання послуг з переробки, акти приймання-передачі з перепрофілювання, акти заміни та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Транспортування труб з метою перепрофілювання здійснено за замовленням ТОВ «Інвестмаш», про що свідчать складені товарно-транспорті накладні.
Також з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Інвестмаш» та ТОВ «Мет-Сплав» протягом перевіряємого періоду відбувались фінансово-господарські взаємовідносини щодо виконання ТОВ «Мет-Сплав» робіт за адресою зберігання металопрокату, а саме: сортування металопрокату за довжиною; формування пакетів труб за вагою, про що свідчать складені за результатом виконання робіт акти виконаних робіт та податкові накладні.
01.06.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (покупець) та ТОВ «Днепртехком» (продавець) укладено договір поставки №19 на придбання товару (том 5 а.с.56-57).
На підставі укладеного договору ТОВ «Днепртехком» вписано на адресу позивача рахунки на оплату.
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені видаткові накладні на товар (катанка, труби стальні в асортименті) та податкові накладні.
Постачання товару здійснено за замовленням ТОВ «Інвестмаш», що підтверджено складеними за кожною партією товару товарно-транспортними накладними.
Також 01.06.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (покупець) та ТОВ «Днепртехком» (продавець) укладено договір поставки №20 на придбання товару (том 5 а.с.117-118).
На підставі укладеного договору ТОВ «Днепртехком» вписано на адресу позивача рахунки на оплату.
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені видаткові накладні на товар (катанка, труби стальні в асортименті, форсунки, фільтроелемент) та податкові накладні.
Постачання товару здійснено за замовленням ТОВ «Інвестмаш», що підтверджено складеними за кожною партією товару товарно-транспортними накладними.
04.01.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ТОВ «Укрконсалт-2012» (виконавець) було укладено договір надання послуг №2, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов`язання за замовленням виконати послуги: різання труб великого діаметру, сортування металопрокату, формування пакету труб за вагою, обрізання кінців труб за тону, намащення труб, очищення поверхні труб від продукту корозії на складі замовника за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Юдіна, 15Б (том 6 а.с.59).
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти виконаних робіт та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Також, 04.01.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ТОВ «Укрконсалт-2012» (виконавець) було укладено договір надання послуг експедирування №1, за умовами якого експедитор зобов`язується за винагороду за рахунок клієнта виконати та організувати виконання наступних робіт: пошук перевізника за замовленням клієнта; за згодою клієнта укладати договори з перевізниками від ім`я клієнта; оформлювати необхідних для перевезення документів; забезпечення отримання та відправлення вантажу; контроль над виконанням навантажувально-розвантажувальних робіт; здійснення перевірки якості вантажу (том 6 а.с.82-83).
На виконання укладеної угоди ТОВ «Інвестмаш» оформлені заявки до договору експедирування №1 з приводу організації експедирування вантажу за визначеним переліком (труби в асортименті).
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
01.03.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ТОВ «Торг Консар» (виконавець) було укладено договір експедирування №15, за умовами якого експедитор зобов`язується за винагороду за рахунок клієнта виконати та організувати виконання наступних робіт: пошук перевізника за замовленням клієнта; за згодою клієнта укладати договори з перевізниками від ім`я клієнта; оформлювати необхідних для перевезення документів; забезпечення отримання та відправлення вантажу; контроль над виконанням навантажувально-розвантажувальних робіт; здійснення перевірки якості вантажу (том 6 а.с.101-102).
На виконання укладеної угоди ТОВ «Інвестмаш» оформлені заявки до договору експедирування №15 від 01.03.2013р. з приводу організації експедирування вантажу за визначеним переліком (труби в асортименті).
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
03.03.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ТОВ «Будінвест Л.Т.Д.» (підрядник) було укладено договір підряду № П303-1, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати у відповідності до умов договору прокладення кабелю та налагоджувальні роботи. Замовлення, поставка, подача та будівельну площадку матеріалів, конструкцій здійснюється силами підрядника, який має матеріали і контролює кількість і комплектність поставки. Підрядник має право залучати для виконання робіт субпідрядні організації і забезпечувати координацію їх діяльності (том 6 а.с.235-237).
На виконання укладеної угоди сторонами складена заявка-калькуляція до договору підряду № П303-1, ТОВ «Будінвест Л.Т.Д.» складені рахунки-фактури на матеріали, які використані при проведенні робіт (відеокамера, кабель, монтажний набір, безперебійний блок живлення тощо).
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акт виконаних робіт, видаткова накладна на матеріали, які використані при проведенні робіт та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Також з матеріалів справи слідує, що ТОВ «Інвестмаш», як покупець, протягом періоду, який перевірявся, мало взаємовідносини з наступним контрагентом-постачальником:
- ТОВ «Екобудкомплекм ТМ», у якого протягом квітня, травня, липня, серпня, вересня, грудня 2012 року, вересня 2013 року було придбано товар - відвід в асортименті.
За фактом виконання зобов`язань з постачання, сторонами складені рахунки-фактури, видаткові накладні на товар та податкові накладні.
З доданого сертифіката якості вбачається, що вказаний товар є імпортованим ВАТ «Промсантехника».
24.09.2012р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ТОВ «Елтіс» (експедитор) було укладено договір транспортного експедирування №3181, за умовами якого сторони виступають за дорученням та від імені організацій з якими мають прямі договори.
На виконання укладеної угоди ТОВ «Інвестмаш» оформлені договори-заявки на перевезення автомобільним транспортом з приводу перевезення вантажу за визначеним маршрутом та найменуванням вантажу; ТОВ «Елтіс» виписані рахунки-фактури на транспортно-експедиційні послуги.
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Транспортування вантажу оформлено товарно-транспортними накладними, копії яких залучені до матеріалів справи.
01.12.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (покупець) та ТОВ «Торенія» (постачальник) укладено договір поставки №21 на придбання товару.
На підставі укладеного договору ТОВ «Торенія» вписано на адресу позивача рахунки на оплату товару.
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені видаткові накладні на товар (катанка, труби стальні в асортименті) та податкові накладні.
Постачання товару здійснено за замовленням ТОВ «Інвестмаш», що підтверджено складеними за кожною партією товару товарно-транспортними накладними.
01.12.2013р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ТОВ «Кристенс» (виконавець) було укладено договір надання послуг №45, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов`язання за замовленням виконати послуги: сортування металопрокату, формування пакету труб за вагою, обрізання кінців труб за тону, намащення труб, очищення поверхні труб від продукту корозії на складі замовника за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Юдіна, 15Б.
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти виконання робіт та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Судом встановлено, що ТОВ «Інвестмаш», як покупець, протягом періоду, який перевірявся, мало взаємовідносини з наступним контрагентом-постачальником:
- ТОВ «Стальпарк», у якого протягом травня, жовтня, листопада, грудня 2013 року було придбано товар - труба в асортименті.
За фактом виконання зобов`язань з постачання, сторонами складені рахунки-фактури, видаткові накладні на товар та податкові накладні.
01.11.2012р. між ТОВ «Інвестмаш» (замовник) та ПП «Валга» (експедитор) було укладено договір експедирування №10, за умовами якого експедитор зобов`язується за винагороду за рахунок клієнта виконати та організувати виконання наступних робіт: пошук перевізника за замовленням клієнта; за згодою клієнта укладати договори з перевізниками від ім`я клієнта; оформлювати необхідних для перевезення документів; забезпечення отримання та відправлення вантажу; контроль над виконанням навантажувально-розвантажувальних робіт; здійснення перевірки якості вантажу.
На виконання укладеної угоди ТОВ «Інвестмаш» оформлені заявки до договору експедирування №10 від 01.11.2012р. з приводу організації експедирування вантажу за визначеним переліком (труби в асортименті).
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти здачі-приймання робіт, які зведені в реєстри актів виконаних робіт, та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Слід вказати, що транспортування придбаного товару (продукції), яке здійснювалось на замовлення ТОВ «Інвестмаш», було виконано ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за фактом чого складені рахунки, товарно-транспорті накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (послуги з доставки), які залучені до матеріалів справи.
Також, зберігання придбаного товару здійснювалось за адресою орендованого приміщення, в рамках укладеного між ТОВ «Інвестмаш» (орендар) та ТОВ Виробниче об`єднання «Мінерали України» (орендодавець) договору на оренду майна №10 від 04.01.2010р. Згідно умов укладеного договору орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування нерухоме майно відкритий майданчик за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Юдина, 15Б. Майна надається в оренду для зберігання металопрокату.
На підставі укладеної угоди сторонами складено акт приймання-передачі до договору на оренду майна №10 від 04.01.2010р.
За фактом виконання договірних зобов`язань, сторонами складені акти надання послуг (зберігання товару; навантажувальні/розвантажувальні роботи) та податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
У ході судового розгляду справи судом були досліджені копії сертифікатів якості на придбаний ТОВ «Інвестмаш» на підставі вище перелічених договорів товар.
Стосовно зауваження ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська про надання позивачем товарно-транспортних накладних не в повному обсязі, слід вказати, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи.
Таким чином, оскільки, транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, чи наявності у таких документах недоліків, не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.
Сама по собі наявність чи відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформлені не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших документів вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язання платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Такі твердження також викладені в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 2 1936/11/13-11.
Посилання відповідача на те, що платник не мав фактичної (реальної) господарської діяльності з названими контрагентами, з огляду на відсутність за місцем знаходження, не можуть слугувати достатнім свідченням безтоварності розглядуваних операцій та недобросовісності позивача як платника податків. Основні та транспортні засоби необов`язково повинні перебувати у власності суб`єкта господарювання, позаяк можуть бути орендовані або взяті у лізинг у третіх осіб, а необхідні для виконання операцій особи можуть бути залучені платником за цивільно-правовими договорами. Крім того, неперебування контрагентів за місцем реєстрації не є свідченням неможливості провадження ними діяльності за іншою адресою.
Належних доказів відсутності перелічених контрагентів позивача у період, що перевірявся, за місцем реєстрації відповідачем не надано.
За таких обставин, висновки про існування у платника податків порушень законодавства з питань оподаткування, не відповідають дійсності та суперечать законодавству з питань оподаткування.
Відповідно до ст. ст. 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Отже, норми Податкового кодексу України в якості підстави для невключення до складу валових витрат передбачають тільки випадки повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, передбачених законодавством.
Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З наданих позивачем доказів видно, що укладені ТОВ «Інвестмаш» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.
Таким чином, суд робить висновок, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, який закріплений в ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).
Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435 (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) - у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно із ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановлений законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст. 204 Цивільного кодексу України).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До оспорюваних правочинів належить зокрема фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим право чином (фіктивний правочин). Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ст. 234 Цивільного кодексу України).
Згідно із ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.12.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб.
Головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб`єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.
Відповідачем не доведено, а судом не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов`язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.
Інший підхід потенційно надасть можливість посадовим особам державних органів на власний розсуд оголошувати будь-який правочин недійсним (нікчемним) без звернення до суду, що не є правильним виходячи з загальних засад судочинства.
При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
В акті №651/04-67-22-05/31958937 від 06.07.2015р. відповідач посилається на акти перевірок контрагентів позивача, проте щодо такого використання суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до роз`яснення Вищою арбітражного суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» від 26.01.2000р. № 02-5/35 акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.
Нормативний акт це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов`язки тільки у того суб`єкта (чи визначеного ними певного кола суб`єктів), якому вони адресовані.
Зазначене підтверджено також п. 3 листа Вищого господарського суду від 24.07.2001 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсними актів державних та інших органів», в якому також зазначено, що «акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин».
У зв`язку з цим, акти перевірок контрагентів позивача, на підставі яких відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем норм чинного законодавства не можна застосовувати до ТОВ «Інвестмаш», оскільки вони (акти перевірки) не мають обов`язкового характеру для цього суб`єкта господарювання.
Крім того, згідно з листом Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011р. не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюги яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення правовідносин підприємства, вищенаведені контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи, що відповідачем не спростовано.
При цьому чинним законодавством України не встановлено обов`язку позивача контролювати дії контрагента і перевіряти виконання ним своїх податкових зобов`язань, тому позивач не може відповідати за дії його контрагента, що не звітує перед податковими органами або не перебуває за своєю юридичною адресою.
Враховуючи наявність у позивача належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарської операції, отже і належне формування та декларування доходу, правомірне формування податкового кредиту за рахунок сплаченого ПДВ по господарським операціям з придбання товару та надання послуг - в діях позивача відсутні порушення п.135.1, 135.2, 135.4, п.135.5.4 ст.135, п.137.1 ст.137, 138.2 ст.138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України, внаслідок чого ТОВ «Інвестмаш» занижено податок на прибуток всього на 2 693 150,00 грн., порушення п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ «Інвестмаш» занижено податок на додану вартість у сумі 1 701 180,00 грн. та порушення п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині нарахування та перерахування до бюджету податок з доходів фізичних осіб з виплаченого доходу фізичній особі у сумі 21 554,00 грн.
У судовому засіданні був повністю доведений представником позивача факт вчинення господарських операцій, що є підставою для формування доходу від реалізації товарів наведеним контрагентам та за наслідками яких виникло право позивача на формування податкового кредиту, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Також суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх рішень, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 15 березня 2021 року.

Суддя Р.З. Голобутовський