Справа № 600/1058/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/1058/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Миронець Н.Я., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Верешка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 04 лютого 2021 року №52 в частині застосування до ОСОБА_1 попередження про необхідність дотримання службової дисципліни у майбутньому;

- зобов`язати відповідальних за внесення, корегування та надання даних з інформаційної підсистеми «Облік дисциплінарних стягнень» осіб УКЗ ГУНП в Чернівецькій області скасувати внесення відповідних даних щодо застосування до ОСОБА_1 «попередження про необхідність дотримання службової дисципліни у майбутньому» до обліків та до пункту 16 особової справи ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено про відсутність в діях позивача складу дисциплінарного правопорушення та про порушення відповідачем процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності. Зокрема, на думку позивача, ні у висновку, ні в матеріалах службового розслідування не міститься будь-яких доказів вчинення нею дисциплінарного проступку, допущення протиправної поведінки, які призвели до настання шкідливих наслідків, причинного зв`язку між ними і дією (бездіяльністю) та вини у формі умислу чи необережності, що свідчить про незаконність оскаржуваного наказу.

Ухвалою суду від 31 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено строки для подання до суду заяв по суті справи.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначав, що оскаржуваним наказом позивача було лише попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни у майбутньому, що не є дисциплінарним стягненням, перелік яких визначений частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту і є вичерпним. З урахуванням наведеного відповідач вважає, що у даних правовідносинах відсутній предмет спору, оскільки оскаржуваним наказом не порушено права, свободи та інтереси позивача. Вказував, що оскільки допущений позивачем дисциплінарний проступок не призів до тяжких наслідків, то на підставі частини одинадцятої статті 19 Дисциплінарного статуту вирішено не застосовувати до неї дисциплінарне стягнення. Стосовно позовної вимоги про зобов`язання УКЗ ГУНП в Чернівецькій області скасувати внесення відповідних даних щодо застосування до позивача попередження про необхідність дотримання службової дисципліни у майбутньому до обліків та до пункту 16 особової справи ОСОБА_1 відповідач зауважив, що вказана інформація до обліків не вносилась і не вноситься, на підтвердження чого надано довідку УКЗ ГУНП від 08 квітня 2021 року №1591/123/12/02-2021. Вважаючи даний позов безпідставним, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

У судовому засіданні 27 квітня 2021 року позивачем, окрім зазначеного вище, інших клопотань не заявлялось.

Позивач поданий позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, вимоги якої просила суд задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заявив клопотання про долучення до матеріалів справи наказ від 16 квітня 2021 року №189 «Про внесення змін до наказу ГУНП», відносно чого позивач не заперечувала, за наслідком розгляду якого судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання прийнято ухвалу про долучення поданого відповідачем документа до матеріалів справи.

Представник відповідача заперечував щодо позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка має звання майор поліції, працює слідчим у відділі розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернівецькій області.

На підставі наказу ГУНП в Чернівецькій області від 04 січня 2021 року №2 по факту порушення службової дисципліни окремими працівниками СУ ГУНП в Чернівецькій області, відповідно до статей 14-15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07 листопада 2018 року №893, Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області проведено службове розслідування по факту порушення службової дисципліни окремими поліцейськими СУ ГУНП в Чернівецькій області, у тому числі ОСОБА_1 , за результатами якого 03 лютого 2021 року складено висновок службового розслідування.

На підставі вказаного вище висновку службового розслідування 04 лютого 2021 року Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, слідча відділу розслідувань злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернівецькій області майор поліції ОСОБА_1 заслуговує на застосування дисциплінарного стягнення, однак, враховуючи, що допущений нею проступок не призвів до тяжких наслідків, керуючись частиною одинадцятою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вирішено до неї дисциплінарне стягнення не застосовувати, обмежившись попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни у майбутньому (пункт 3 наказу).

Пунктом 8 зазначеного вище наказу зобов`язано відповідальних за внесення, корегування та надання даних з інформаційної підсистеми «Облік дисциплінарних стягнень» особам УКЗ ГУНП в Чернівецькій області, визначених наказом ГУНП від 23 листопада 2018 року №1155, у відповідності до статті 25 Дисциплінарного статуту НПУ, пункту 4 вказівки Національної поліції України від 02 листопада 2018 року №13265/09/12-2018, внести відповідні дані до обліків та до пункту 16 особової справи в тому числі ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту довідки Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 08 квітня 2021 року №1591/123/12/02-2021, наказом ГУНП в Чернівецькій області від 04 лютого 2021 року №52 «Про попередження щодо необхідності дотримання службової дисципліни» за порушення службової дисципліни, що не призвело до тяжких наслідків, керуючись частиною одинадцятою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення не застосовувалось, її попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни у майбутньому. До інформаційної підсистеми «Облік дисциплінарних стягнень» Національної поліції України відповідні дані не вносились, до пункту 16 її особової справи дані внесені 15 лютого 2021 року.

Крім цього, наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 16 квітня 2021 року №189 внесено зміни до наказу ГУНП в Чернівецькій області від 04 лютого 2021 року №52, а саме: пункту 8 резолютивної частини викладено в такі редакції: « 8. Наказ оголосити особовому складу ГУНП в Чернівецькій області, начальнику УКЗ ГУНП в Чернівецькій області забезпечити ознайомлення осіб, вказаних у п. 1-7 під підпис, а відповідальним особам УКЗ ГУНП в Чернівецькій області за ведення особових справ поліцейських внести відповідні дані до п. 16 особових справ вище вказаних поліцейських» (у тому числі стосовно ОСОБА_1 ) (пункту 1.2 наказу).

За таких обставин суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. При цьому під рішенням розуміється владне волевиявлення суб`єкта владних повноважень, викладене за встановленою формою, спрямоване на врегулювання тих чи інших суспільних відносин, що має обов`язковий характер та породжує певні правові наслідки. У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення як індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, яке прийнято на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг і стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, а його дія вичерпується його виконанням або має визначений строк. Оскаржуване рішення має безпосередньо порушувати права, свободи або інтереси позивача.

Згідно пункту 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження , звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як вбачається з обставин справи, даний позов подано до адміністративного суду у зв`язку із прийняттям Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області відносно ОСОБА_1 наказу під час проходження нею публічної служби служби в поліції.

Так, предметом позову є наказ, яким вирішено до позивача дисциплінарне стягнення не застосовувати, обмежившись попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни у майбутньому (пункт 3 наказу від 04 лютого 2021 року №52).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно частини першої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Закону №580-VIII передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту визначено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина п`ята статті 13 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Згідно частин сьомої та восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини першої статті 24 Дисциплінарного статуту поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за порушення службової дисципліни поліцейський може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності із застосуванням за вчинений дисциплінарний проступок одного із видів дисциплінарних стягнень, передбачених частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту, про що видається відповідний письмовий наказ. У разі ж незгоди із застосованим дисциплінарним стягненням поліцейський має право оскаржити таке до суду (при цьому в порядку адміністративного судочинства).

Згідно встановлених судом обставин, зміст пункту 3 наказу від 04 лютого 2021 року №52, який і є предметом позову, свідчить про незастосування до ОСОБА_1 жодного з видів дисциплінарних стягнень, передбачених частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту. Цим наказом лише попереджено її про необхідність дотримання службової дисципліни у майбутньому, з посиланням при цьому на частину одинадцяту статті 19 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої у разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

Отже, попередження позивача про необхідність дотримання службової дисципліни не є видом дисциплінарного стягнення, а носить лише інформативний характер.

Зазначене дає підстави для висновку про помилковість тверджень ОСОБА_1 щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності із накладенням дисциплінарного стягнення оскаржуваним у цій справі наказом, а відтак і про безпідставність пред`явлення нею даного позову.

За вказаними вище положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги при цьому зміст частини першої статті 24 Дисциплінарного статуту, в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене таке рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте під час проходження особою публічної служби, яке безпосередньо порушує її права. Адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення порушуються права позивача, захист їх передбачає наявність встановленого судом факту порушення.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що оскаржуваний наказ від 04 лютого 2021 року №52 не порушує прав позивача, алдже не тягне для неї негативних наслідків у формі притягнення до дисциплінарної відповідальності із накладенням дисциплінарного стягнення.

При цьому суд зазначає, що приписами Дисциплінарного статуту надано право поліцейському оскаржити до суду саме застосоване до нього дисциплінарне стягнення, а не попередження про необхідність дотримання службової дисципліни у майбутньому, що має місце в даному випадку.

Наведене виключає можливість задоволення цього позову щодо оскарження наказу від 04 лютого 2021 року №52.

Крім цього, безпідставною є і позовна вимога про зобов`язання відповідальних за внесення, корегування та надання даних з інформаційної підсистеми «Облік дисциплінарних стягнень» осіб УКЗ ГУНП в Чернівецькій області скасувати внесення відповідних даних щодо застосування до ОСОБА_1 «попередження про необхідність дотримання службової дисципліни у майбутньому» до обліків та до пункту 16 особової справи ОСОБА_1 , оскільки згідно довідки від 08 квітня 2021 року №1591/123/12/02-2021 та враховуючи зміст наказу від 16 квітня 2021 року №189, до інформаційної підсистеми «Облік дисциплінарних стягнень» вказані вище дані відносно позивача не вносились. Тобто, відповідачем не вчинялися дії, зобов`язати скасувати які просить суд позивач.

На переконання суду, саме по собі внесення даних до пункту 16 особової справи позивача, про що вказано у названій вище довідці, не порушує її трудових прав як працівника поліції.

Отже, в частині зобов`язання вчинити дії позов також задоволенню не підлягає.

Щодо тверджень у позові про відсутність в діях позивача складу дисциплінарного правопорушення та про порушення відповідачем процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, то такі є безпідставними, оскільки на їх підтвердження не надано належних та достовірних у розумінні статей 73 та 75 Кодексу адміністративного судочинства України доказів.

Самі по собі пояснення позивача, наведені у позові, не є доказами в адміністративному судочинстві згідно приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

До того ж, наведені у позові твердження спростовуються наданими відповідачем доказами- матеріалами службового розслідування, проведеного, як свідчать матеріали справи, з дотриманням вимог Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем доведено безпідставність даного позову, а тому суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні повністю.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2021 року.

Повне найменування учасників справи:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), відповідач Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (58000, м. Чернівці, вул. Головна, 24).

Суддя О.П. Лелюк