Справа № 646/6010/20
Суддя: Шелест І. М.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/6010/20
№ провадження 2-а/646/14/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2021 м.Харків

Червонозаський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шелест І.М.,

за участю секретаря судового засідання Коммунарової А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Чепіля Олександра Юрійовича капітана поліції - поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області; Управління патрульної поліції у Харківській області ДПП та Департаменту патрульної поліції, про визнання дій ОСОБА_2 капітана поліції поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнив та в якому просить визнати дії ОСОБА_2 протиправними та скасувати постанову інспектора поліції - поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області капітана поліції Чепіль О. Ю. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3210050 від 29.09.2020, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 439, 40 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується із вказаною постановою, виходячи з наступного. Так, 29 вересня 2020 року приблизно о 10 годині ранку він, керуючи автомобілем ВАЗ 2102 реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Суздальські ряди, 9 був припаркований згідно правил дорожнього руху та знаходився біля нього. До нього підійшли два співробітника управління поліції в Харківській області та заявили, що він порушив правила паркування. Після пошуків у планшеті, працівники поліції заявили, що в нього відсутній страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу. Після заяви позивача про те, що він не здійснював керування транспортним засобом, один із співробітників поліції заявив, що він виносить постанову про порушення п. 2.1.г Правил дорожнього руху України. Також позивач заявив клопотання залучити адвоката для захисту прав та інтересів, на що працівники поліції не відреагували та продовжили заповнювати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за відсутність страхового полісу. Позивач зазначає, що відповідачем - інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Харківській області капітаном поліції Чепіль О.Ю. під час розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення було порушено процедуру її розгляду, зокрема не було надано можливості скористатися юридичною допомогою, не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того, позивач звертає увагу на розбіжності між текстом постанови та фактичними обставинами розгляду адміністративної справи, а саме: ОСОБА_2 (посадова особа яка винесла постанову) є інспектором патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі 1 бат. 2 рота. Також реквізити для сплати штрафу, які містяться у постанову серії ЕАМ № 3210050 від 29.09.2020 є реквізитами Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області замість реквізитів Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області.

Тому позивач просив суд визнати дії інспектора поліції протиправними та скасувати постанову серії АЕМ 6210050 від 29.09.2020, а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

16.10.2020 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження без виклику (повідомлення) сторін.

29.10.2020 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, а саме: надав копію договору № 2-09/20 від 29.09.2020, копію додаткової угоди № 1 від 15.10.2020 до договору № 2-09/20 від 29.09.2020, копію акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 15.10.2020, квитанцію з АТ КБ «Приватбанк» від 15.10.2020 про сплату 2600, 00 грн за фактично надані послуги, детальний розрахунок правових витрат.

19.01.2021 ухвалою суду здійснено перехід в розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

17.02.2021 від представника позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, у якій представник позивача уточнив склад відповідачів, заявивши позов до Чепіля Олександра Юрійовича капітана поліції - поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області; Управління патрульної поліції у Харківській області ДПП та Департаменту патрульної поліції, та просив визнати дії ОСОБА_2 капітана поліції поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції протиправними та скасувати постанову серії ЕАМ № 3210050 від 29.09.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 439, 40 грн.

24.02.2021 ухвалою суду прийняті уточнені позовні вимоги.

05.04.2021 до суду надійшла заява про розподіл судових витрат з додатками.

15.04.2021 до суд надійшли заперечення представника УПП в Харківській області ДПП О.О. Рвачова щодо розподілу судових витрат у справі.

У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будь?яких заяв чи повідомлень до суду не надав.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Із оскаржуваної постанови серії ЕАМ № 3210050 від 29.09.2020 року, яка винесена Інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Чепіль Олександром Юрійовичем, вбачається, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що останній 29.09.2020 року о 09 год. 10 хв. у м. Харкові по вул. Суздальські ряди, 9, керував транспортним засобом ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не мав при собі полюсу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. «г» ПДР України.

Слід зазначити, що розбіжності у постанові серії ЕАМ № 3210050 від 29.09.2020 року, які зазначені позивачем, дійсно присутні, оскільки у запереченнях проти заяви про розподіл судових витрат представник УПП в Харківській області ДПП зазначено: «поліцейський взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 управління патрульної поліції капітан поліції Чепіль Олександр Юрійович, а в постанові: «Відділ патрульної поліції в АР КРИМ та м. Севастополі інспектор капітан поліції Чепіль Олександром Юрійовичем рота № 2 батальйон № 1», а також у пункті 7 постанови зазначеніреквізити Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області замість реквізитів Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області. (а.с 10).

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 (надалі - Інструкція) визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

При цьому, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Також, згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення.

Зазначені твердження позивача відповідачем не спростовані.

Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення визначений главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3210050 від 29.09.2020 відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення Інспектора роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Чепіль Олександр Юрійович про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу.

Крім того, у своєму позові позивач посилається на те, що йому, в порушення вищевказаних вимог закону, не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Такі доводи позивача у судовому засіданні жодним чином не спростовані відповідачами. Оскаржувана постанова також не містить жодних відомостей щодо роз`яснення прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , а відповідно і підпису останнього щодо ознайомлення з його правами.

Одним із прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є право на захист/юридичну допомогу, таке право становить одну з основоположних засад справедливого розгляду. Відповідно до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що беручи до уваги особливу вразливість особи на початкових етапах провадження, коли він потрапляє в стресову ситуацію, забезпечення доступу до захисника на ранніх етапах є процесуальною гарантією права не свідчити проти себе та основною гарантією недопущення порушення його прав.

Як зазначає позивач у позові, він бажав скористатися правовою допомогою під час розгляду відносно нього адміністративного матеріалу і матеріали справи не містять жодних доказів на спростування таких доводів позивача, як і жодних відомостей, що реалізація такого права позивача інспектором була забезпечена.

Верховний Суд у своїй постанові від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16а зазначив, що ненадання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є підставою для скасування постанови.

Наведене свідчить, що під час винесення оскаржуваної постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи. Доказів того, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачеві були роз`яснені у повному обсязі його права, в тому числі право на правову допомогу, відповідачем суду не надано, такі відомості також відсутні в оскаржуваній постанові.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3210050 від 29.09.2020 прийнята відповідачем з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Разом з тим, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому позов в частині визнання дій відповідача протиправними задоволенню не підлягає.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 10 частини третьої статті 2 КАС України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Як встановлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року по справі №543/775/17,з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору, який необхідно позивачу було сплатити за подання вказаного адміністративного позову станом на день подання позову, а саме станом на 08 жовтня 2020 року, складав 420,40 гривень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову, а позивачем під час пред`явлення позову до суду був сплачений судовий збір у вказаному розмірі, судовий збір за подання вказаного позову у сумі 420,40 грн, слід стягнути на користь позивача за рахунок Департаменту патрульної поліції.

Щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до вимог частини 9 вказаної статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Такі висновки повністю узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постановах Верховного Суду в постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20).

У позовній заяві позивач зазначив про орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу позивача ОСОБА_1 у розмірі 2000 гривень. Представник позивача у своїй заяві від 05.04.2021 надав суду підтверджуючи документи витрат на правову допомогу у сумі 4100, 00 грн, яка складається згідно детального розрахунку з: 700, 00 грн - консультація; 1500, 00 грн - підготовка позовної заяви з додатками по справі; 400, 00 грн - підготовка процесуальних документів; 1500, 00 грн - представництво інтересів у суді. На підтвердження таких витрат разом з позовною заявою представником позивача були надані: договір про надання правової допомоги від 29 вересня 2020 року № 2-09/20, додаткову угоду № 1 від 15.10.2020 до договору № 2-09/20 від 29.09.2020, зі змісту якого вбачається, що сторони договору, а саме позивач ОСОБА_1 та Адвокатське об`єднання «Хан Лисак та Мартинов» попередньо визначили розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача ОСОБА_1 у сумі 2600, 00 грн. За Додатковою угодою № 2 від 22.01.2021 визначено, що позивач сплачує відповідно до п. 5 договору про надання правової допомоги № 2-09/20 позивач сплачує винагороду у розмірі 4100 гривень.

Також стороною позивача подано до суду акт приймання-передачі наданих послуг від 15.10.2020 на суму 2600,00 грн, рахунок -фактура № РФ-1 від 29.09.2020 на суму 2600, 00 грн, акт приймання-передачі наданих послуг від 19.02.2021 на суму 1500,00 грн, рахунок -фактура № РФ-1 від 19.02.2021 на суму 1500, 00 грн, а також детальний розрахунок наданої правової допомоги, виконаних адвокатом, квитанція від 15.10.2020 на суму 2600, 00 грн та квитанція від 19.02.2021 на суму 1500, 00 грн.

У запереченнях представника УПП в Харківській області зазначено, що витрати на представництво інтересів позивача у суді у справі 646/6010/20 є необґрунтованими та недоведеними, та задоволенню не підлягають. Оскільки договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. З матеріалів справи вбачається, що в таблиці розрахунків вартості послуг адвоката відсутня графа, яка б визначала вартість однієї години роботи адвоката з надання правової допомоги, а лише суми, які визначають вартість певного виду робіт без зазначення кількості витраченого часу.

Дослідженими матеріалами справи встановлено, що перелік виконаних правничих послуг відповідає тим діям, які вчинялися Адвокатським об`єднанням «Хан Лисак та Мартинов» по справі №646/6010/20.

Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним та реальним, а заперечення відповідача не приймає, оскільки вони спростовані наданими позивачем доказами.

Разом з тим, виходячи з положень ч.3 ст.139 КАС України, з огляду на те, що судом було прийнято рішення про часткове задоволення позову, витрати на професійну правничу допомогу, слід стягнути частково в розмірі 2100,00 грн.

Керуючись ст.ст.2,5,7,8,9,72-78,241-246,286,293 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Чепіля Олександра Юрійовича капітана поліції - поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області; Управління патрульної поліції у Харківській області ДПП та Департаменту патрульної поліції про визнання дій ОСОБА_2 капітана поліції поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції протиправними та скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 3210050 від 29.09.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_2 , за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять грн) 40 коп та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2100 грн. (дві тисячі сто грн.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач1: поліцейський взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Чепіль Олександр Юрійович, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Відповідач2: Управління патрульної поліції у Харківській області ДПП, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Відповідач3: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Повний текст рішення виготовлений 26.04.2021.

Суддя І.М. Шелест