Справа № 280/997/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року Справа № 280/997/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., представника позивача: адвоката Кузнецова І.С., представника відповідача: Богодущенко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» (69037, м.Запоріжжя, вул.Рекордна, 18-В; )

до Слобожанської митниці Держмитслужби (61003, м.Харків, вул.Короленка, буд.16 Б; )

про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» (далі позивач, ТОВ «ЛЮКСФОРМТРЕЙД») до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA807000/2020/001831/2 від 14.09.2020 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807290/2020/00548 від 14.09.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачем надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними.

Ухвалою суду від 05.02.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 01.03.2021.

Ухвалою суду від 01.03.2021 підготовче засідання відкладено до 31.03.2021.

02.03.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№12148), в якому висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами з тих підстав, що в документах, поданих позивачем до митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, виявлено розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи. Однак декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість. Враховуючи, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, підстави для оформлення товару за визначеною ним митною вартістю були відсутні, що зумовило прийняття Митницею оскаржуваних рішень. Просить в задоволенні позову відмовити.

11.03.2021 позивач подав відповідь на відзив (вх.14276), в якій висловив незгоду з аргументами відповідача, викладеними у відзиві, з підстав, наведених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 29.03.2021 задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в Червонозаводському районному суді м.Харкова.

Ухвалою суду від 31.03.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 08.04.2021.

У судовому засіданні 08.04.2021, яке проведено в режимі відеоконференції з Червонозаводським районним судом м. Харкова, суд заслухав вступне слово та пояснення, надані представниками сторін, які підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, викладених в заявах по суті справи. У судовому засіданні 08.04.2021 оголошено перерву до 19.04.2021.

Судове засідання 19.04.2021 проведено за участю представника позивача, який підтримав свою позицію, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Судове засідання 19.04.2021 проведено без участі представника відповідача, який про дату час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак наведені у клопотанні причини визнані судом неповажними, у зв`язку з чим суд постановив протокольну ухвалу про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 19.04.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, безпосередньо дослідивши надані учасниками справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Між ТОВ «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» (Покупець) та нерезидентом ООО «Владтекс-Экспорт», Російська Федерація (Продавець) укладено контракт №8 від 12.02.2020 (далі - Контракт), на підставі якого позивач придбав товар парусина напівлляна (брезент) (а.с.32-34).

Відповідно до Специфікації №1 від 27.07.2020 до Контракту сторони узгодили поставку товару, зокрема:

- товар 3: Тканина парусина напівлляна технічного призначення (брезент) арт.11293 СКОП шир.см 90+-1,5, щільність 450+-32 г/м2, склад тканини: х/б 41%, льон 59%, крашена, ГОСТ 15530-93, ТО 13.20-0-2018 (виробник Росія) у кількості 6000 м.п. за ціною без ПДВ 79,17 руб. вартістю 475 020,00 руб;

- товар 4: Тканина парусина напівлляна технічного при значення (брезент) арт.11293 СКПВ шир.см 90 +-1,5, щільність 450+-32 г/м2, склад тканини: х/б 41%, льон 59%, крашена ГОСТ 15530-93, ТО 13.20-0-2018 (виробник Росія) у кількості 7500 м.п. за ціною без ПДВ 80,00 руб. вартістю 600 000,00 руб.(а.с.35).

11.09.2020 особою, уповноваженою позивачем на декларування товарів, до відділу митного оформлення «Центральний» митного поста «Суми» Слобожанської митниці Держмитслужби подана до митного оформлення в митному режимі «імпорт» електронна митна декларація №UA807290/2020/021970, у якій задекларовано товар: «Тканини з льону: з вмістом менш як 85% волокон льону: інші. Тканина парусина напівлляна технічного призначення (брезент) арт.11293 СКОП шир.см 90+-1,5, щільність 450+-32 г/м2, склад тканини: х/б 41%, льон 59%, крашена, ГОСТ 15530-93, ТО 13 20-0¬2018 (виробник РФ) - 6000 м.п. /5400 м2. Тканина парусина напівлляна технічного при значення (брезент) арт.11293 СКПВ шир.см 90 +-1,5, щільність 450+-32 г/м2, склад тканини: х/б 41%, льон 59%, крашена ГОСТ 15530-93, ТО 13 20-0¬2018 (виробник РФ) - 7500 м.п./6750 м2. Загальна кількість -13500 м/п/12150 м2. Експортер - ТОВ «Владтекс-експорт». Митна вартість імпортованого товару заявлена за ціною договору (перший метод визначення митної вартості) у розмірі 414 146,91 грн., з яких 398 466,91 грн. - вартість товару, 15 680,00 грн. - транспортні витрати (а.с.28-29).

Разом з митною декларацією позивачем для митного оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- пакувальний лист б/н від 24.08.2020 (а.с.153);

- проформа-інвойс (рахунок на оплату)№546 від 27.07.2020 (а.с.36, 154);

- інвойс (рахунок-фактура) №581 від 03.09.2020 (а.с.38, 155);

- автотранспортна накладна (CMR) №1145265 від 03.09.2020 (а.с.40, 156);

- сертифікат про походження товару 1/9866299 від 03.09.2020 (а.с.39, 157);

- платіжне доручення №9 від 29.07.2020 (а.с.37, 158);

- довідка про транспортно-експедиційні витрати №1/04-1 від 04.09.2020 (а.с.41, 159);

- Контракт №8 від 12.02.2020 (а.с.32-34, 166-168);

- специфікація №1 від 27.07.2020 (а.с.35, 160);

- разовий договір-заявка на перевезення вантажів автомобільним транспортом №01/09 від 01.09.2020 (а.с.42, 161);

- сертифікат якості від 03.09.2020 (а.с.162-165);

- митна декларація країни відправлення №10131010/030920/0041082 від 03.09.2020 (а.с.43-46, 169-172).

За результатами формато-логічного контролю АСАУР за митною декларацією згенеровано обов`язкову форму контролю правильності визначення митної вартості товарів (а.с.93-97).

За результатами перевірки поданих позивачем до митного оформлення документів на підставі ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що надані на підтвердження заявленої митної вартості документи містять розбіжності, а саме: використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також подані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості:

- наданий інвойс у поганій якості не придатний для читання;

- CMR А№1145265 від 03.09.2020 в гр. 16, 22 (Перевізник) містить печатку ФО-П ОСОБА_1 , при цьому відповідно до договору №01/09 від 01.09.2020 та довідки від 04.09.2020 № 1/04- 1 перевезення вантажу має здійснювати інша особа;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (не надано рахунок на перевезення товару).

У зв`язку зі встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах 14.09.2020 Митниця повідомила декларанта про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару та обраний метод її визначення, а саме:

1) договір (угоду контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки на оплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації (в зв`язку з відсутністю розбивки суми транспортно-експедиційних послуг, пропонується надати інформацію щодо транспортних витрат та експедиційних послуг до кордону та після перетину кордону України);

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість сировини (а.с.98).

Також повідомлено про те, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На виконання вимог митного органу декларантом надано лист відповідь від 14.09.2020 №1409, за змістом якого повідомлено, що згідно запиту було надано паспорт якості заявленого товару технічною характеристикою, більше надати документів крім тих, що в графі 44 МД немає можливості (а.с.100, 175).

У зв`язку з ненаданням декларантом всіх запитуваних документів Митниця дійшла висновку про не підтвердження позивачем заявленої митної вартості та винесла рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001831/2 від 14.09.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807290/2020/00548 від 14.09.2020.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 Митного кодексу України).

За правилами ч.6 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч.1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 05.06.2018 року по справі №804/475/16, від 17.12.2019 по справі №826/5560/16, від 22.07.2020 по справі №804/317/16 тощо.

Необхідно зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".

Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи підставою для витребування митним органом додаткових документів стало встановлення в ході перевірки поданих декларантом документів таких розбіжностей.

Так, митний орган звернув увагу, що CMR А№1145265 від 03.09.2020 в гр. 16, 22 (Перевізник) містить печатку ФО-П ОСОБА_1 , при цьому відповідно до договору №01/09 від 01.09.2020 та довідки від 04.09.2020 № 1/04- 1 перевезення вантажу має здійснювати інша особа. Крім того, подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (не надано рахунок на перевезення товару).

Суд зазначає, що транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, є обов`язковими документами для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України.

Крім того, відповідно до п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Отже, розбіжності в особі перевізника, який фактично здійснював перевезення, та особі, яка має взаємовідносини з декларантом й надала відомості щодо понесених транспортних витрат, а також не підтвердження розміру понесених витрат на транспортування товару мають суттєве значення для правильного визначення складових митної вартості товару.

З матеріалів справи судом встановлено, що поставка товару за Контрактом здійснювалась на умовах «FCA» м. Вязники, Володимирська область (п.3.1 Контракту), що також узгоджується зі змістом рахунку-фактури №581 від 03.09.2020.

Умови поставки «FCA» (...named place) - Франко перевізник (...назва місця) означають, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

З огляду на обрані сторонами умови поставки складовими митної вартості товару, які повинні при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, є витрати на транспортування товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Суд зазначає, що відповідно до CMR А№1145265 від 03.09.2020 в графах 16, 22 міститься інформація про те, що перевезення здійснено ФОП ОСОБА_1 (наявна відповідна печатка).

Разом з тим, на підтвердження взаємовідносин з перевізником позивач надав до митного оформлення Разовий договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом №01/09 від 01.09.2020, який укладений між позивачем (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Експедитор), за умовами якого, крім іншого, визначено:

- найменування вантажу, що перевозиться: тканина в рулонах;

- адреса завантаження: 1) ООО «Владтекс-Экспорт», Володимирська обл., м.В`язники; 2) ООО «АВЕРС», м.Іваново; 3) ООО «ИвМашторг», Івановська обл., м.Тейково;

- адреса розвантаження: м.Запоріжжя;

- маршрут перевезення: Росія Україна;

- кордонний перехід: Юнаківка-Суджа;

- порядок, форма та строки оплати: 57 000 грн. на разрахунковий рахунок;

- марка та номер а/з: MERSEDES НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Крім того, до митного оформлення надано довідку про транспортно-експедиційні витрати від 04.09.2020 № 1/04-1, складену ФОП ОСОБА_2 , за змістом якої підтверджено, що при перевезенні вантажу за маршрутом м.В`язники, Росія п/п Юнаківка-Суджа м.Запоріжжя, Запорізька область, Україна транспортні витрати а/з: MERSEDES АА9334 МХ/ НОМЕР_2 склали 30 000,00 грн, а саме: м.В`язники, РОмія п/п Юнаківка-Суджа 28 000,00 грн; п/п Юнаківка-Суджа м.Запоріжжя, Запорізька область, Україна 2 000,00 грн. В тому числі винагорода експедитора по території України 200,00 грн. Страхування вантажу не проводилось (а.с.41).

Разом з тим, відповідно до митної декларації №UA807290/2020/021970 позивачем включено до складу митної вартості товару транспортні витрати у розмірі 15 680,00 грн.

Таким чином, подані декларантом документи містили розбіжності щодо особи, яка здійснила перевезення задекларованого товару, а також щодо розміру задекларованих та понесених транспортних витрат.

Отже, суд дійшов висновку, що зазначені розбіжності мали суттєвий вплив на визначення митної вартості товару, викликали обґрунтований сумнів щодо достовірності заявленої митної вартості, та були достатньою підставою для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження правильності визначення транспортних витрат.

Пояснюючи вказану розбіжність, представник позивача у заявах по суті справи та під час судового розгляду пояснив, що у CMR А№1145265 від 03.09.2020 в гр. 16, 22 (Перевізник) і має бути вказано перевізником ФОП ОСОБА_1 і містити його печатку, адже це і є особа, яка безпосередньо виконала перевезення як залучений експедитором ФОП ОСОБА_2 перевізник. Позивач не має господарських відносин безпосередньо з перевізником ФОП ОСОБА_1 , адже позивач уклав з експедитором ФОП ОСОБА_2 відповідний договір №01/09 від 01.09.2020 на перевезення, за яким останній і залучив для виконання перевезення ФОП ОСОБА_1 . Тобто, записи у CMR А№1145265 від 03.09.2020 в гр. 16, 22 (Перевізник) ФОП ОСОБА_1 є правильним, і тому заперечення відповідача з цього приводу є необґрунтованими.

Аналогічним чином представник позивача пояснює і те, що довідка від 04.09.2020 №1/04-1 про вартість перевезення вантажу виписана саме експедитором ФОП ОСОБА_2 , який і є особою, який надав позивачу відповідні послуги за договором №01/09 від 01.09.2020, та вказав у довідці оплачені позивачем послуги на перевезення. В довідці від 04.09.2020 №1/04-1 вказано вартість перевезення вантажу 28000,00грн. на частині маршруту на території Російської федерації «Вязніки, Росія» - «п/п Юнаківка-Суджа» автомобілем MERCEDES номерні знаки НОМЕР_3 / НОМЕР_2 , адже у митну вартість входить саме вартість витрат на перевезення в країні-нерезиденті, звідки було завезено товар. Тому, вказані у довідці вартість витрат на перевезення по Україні 2000 грн. та винагорода експедитора по території України 200 грн. не є витратами, пов`язаними з транспортуванням товару на території Російської Федерації, та, відповідно, і не можуть входити в митну вартість товару.

Представник позивача також зазначає, що сам договір-заявка № 01/09 від 01.09.2020 у своєму змісті крім адреси завантаження Продавця-нерезидента ТОВ «Владтекс-Експорт» за контрактом №8 від 12.08.2020 також містить відомості про ще 2 адреси завантаження ТОВ «Аверс» і ТОВ «ІвМашторг», які не знаходяться за адресою ТОВ «Владтекс-Експорт». При цьому, вага і об`єм перевезення в договорі-заявці є більшим, ніж вага і об`єм спірного товару. У зв`язку з цим і вартість всього договору-заявки № 01/09 від 01.09.2020 вказано 57000грн., із якої сукупна вартість перевезення спірного товару, придбаного у ТОВ «Владтекс-Експорт», складає всього 30 000 грн. (склад вартості саме вказано у довідці від 04.09.2020 №1/04-1). Вважає, що у даній частині суперечості насправді відсутні.

Зазначає, що в автотранспортній накладній CMR А№1145265 від 03.09.2020р. вказано 4 товари, як є і в рахунках і специфікації №1 від 12.02.2020:

- товар №3 зі специфікації №1 від 12.02.2020р. «Тканина з льону» вказано як «АРТ. 11293 СКОП» вага брутто 2450кг.;

- товар №4 зі специфікації №1 від 12.02.2020р. «Тканина парусина» вказано як «АРТ. 11293 СКПВ» вага брутто 3064кг.

Із загальної ваги брутто перевезеного товару 9808кг., обидва товари складають 56% (5514кг. від 9808кг.), а 56% від 28000,00грн. (вартості перевезення всього товару на території Російської федерації «Вязніки, Росія» - «п/п Юнаківка-Суджа») складає 15680,00грн. (решта 12320грн. вартість перевезення по вищевказаному маршруту інших двох одиниць товару, тобто 44% від ваги брутто 9808кг.).

В декларації ІМ 40 ДЕ №UA807290/2020/021970 від 11.07.2020р. у рядку 35 «Вага брутто» також вказана вага обох вищезазначених товарів 5514кг., а у рядку 22,42 зазначена вартість цих обох товарів 1075020,00 рублів відповідно до рахунків і специфікації №1 від 12.02.2020р. Отже, в декларації ІМ 40 ДЕ №UA807290/2020/021970 від 11.07.2020р. у рядку 12 «Відомості про вартість» вказано правильна вартість двох товарів у гривні 414555,42грн., яка складається з вартості товару відповідно до рахунків і специфікації №1 від 12.02.2020р. у гривні (1075020,00 рублів х 0,37104грн. = 398875,42грн.) і вартості перевезення цих двох товарів (15680,00грн.).

На підставі вищевикладеного представник позивача вважає, що ніяких розбіжностей вищевказані документи не мають, та з їх суті послідовно слідує правильне визначення митної вартості товару за ціною контракту і з урахуванням вартості перевезення, а саме 414555,42 грн.

Разом з тим, суд вертає увагу, що відповідно до положень ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 316 Господарського кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Суд звертає увагу, що Разовий договір-заявка на перевезення вантажів автомобільним транспортом №01/09 від 01.09.2020 укладено саме щодо здійснення перевезення вантажу в інтересах позивача від місця загрузки до місця відвантаження, із визначенням всіх істотних умов, у тому числі щодо транспортного засобу, яким здійснюється перевезення, залученого водія. Наданий до матеріалів справи Разовий договір-заявка на перевезення вантажів автомобільним транспортом №01/09 від 01.09.2020 не містить жодних відомостей щодо можливості залучення до перевезення третіх осіб, зокрема, що визначений таким договором-заявкою автомобіль та/або водій є залученими від іншого суб`єкта.

Отже, сам зміст Разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом №01/09 від 01.09.2020 не дозволяє беззаперечно встановити, що за таким договором може бути здійснено перевезення вантажу із залученням іншої особи, а тому такі оставини вимагають додаткового підтвердження та/ або пояснення.

Крім того суд зазначає, що документи, що подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару, мають містити реквізити, необхідні для їх ідентифікації з певною поставкою товару саме того товару, який ввозиться на митну територію України.

Надана довідка про транспортно-експедиційні витрати взагалі не містить відомостей, що дозволяли б ідентифікувати вантаж (це також має суттєве значення, оскільки за Разовим договором-заявкою на перевезення вантажів автомобільним транспортом №01/09 від 01.09.2020 відбувалось транспортування різних вантажів від різних постачальників), а зазначена у довідці сума транспортних витрат (28 000,00 грн.) є відмінною від задекларованої (15 680,00 грн.).

А ні під час митного оформлення, а ні під час судового розгляду справи представник позивача не надав будь-яких доказів, які б підтверджували наведені ним обставини.

Крім того, суд зазначає, що відповідні пояснення та підтверджуючі документи мали надаватись декларантом саме під час здійснення митного оформлення, оскільки у такому випадку вони могли вплинути на прийняте митним органом рішення.

Однак, як встановлено судом, позивач жодним чином не пояснив виявлені митним органом розбіжності ні щодо особи перевізника, ні щодо розміру задекларованих транспортних витрат (зокрема щодо їх відсоткового розрахунку із загальної ваги брутто перевезеного товару, на що позивач посилався під час судового розгляду) та не надав відповідні документи на вимогу митного органу, у зв`язку з чим суд констатує, що за відсутності документів, які б пояснили чи спростували сумніви митного органу, останній мав достатні та обґрунтовані підстави для невизнання заявленої митної вартості товару.

При цьому щодо виявленого недоліку «наданий інвойс поганої якості не придатний до читання», суд звертає увагу, що витребувавши додаткові документи у позивача, митний орган не просив виправити такий недолік, отже суд дійшов висновку, що такий недолік був усунутий та не мав впливу на оскаржуване рішення.

Згідно з частиною першою статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).

Частиною третьою статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Згідно з частиною п`ятою статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України)

За приписами частини сьомої статті 57 Митного кодексу України методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (частина 8 статті 57 Митного кодексу України).

Порядок застосування резервного методу визначений у статтею 64 Митного кодексу України.

Так, згідно з частиною першою-другою зазначеної статті у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару встановлено, що декларантом не надано (а у митного органу відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари. З урахуванням наявних джерел інформації Митниця визначила митну вартість товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін: за наявним в ЄАІС та АСМО «Інспектор» фактом митного оформлення (ЕМД №UA100080/2020/511642 від 02.03.2020).

Доказів, які б свідчили про інший рівень раніше визнаної/визначеної митним органом митної вартості, суду не надано. Аргументів щодо незгоди із застосуванням саме вказаної інформації про раніше визнану/визначену митну вартість за ЕМД №UA100080/2020/511642 від 02.03.2020 позивачем не наведено.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що митний орган визнав заявлену митну вартості іншого імпортованого позивачем товару на підставі поданих аналогічних документів, та зазначає, що обставини інших випадків митного оформлення імпортованих товарів є відмінними від досліджуваних у даній справі, та не можуть встановлюватись та перевірятись в межах даної справи, оскільки не охоплюються предметом доказування.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач мав обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення заявленої позивачем митної вартості товару за основним методом, які позивачем під час митного оформлення не спростовані, аргументів щодо застосованого відповідачем рівня раніше визнаної/визначної митної вартості не наведено, а отже у суду відсутні підстави піддавати його сумніву.

З системного аналізу чинного законодавства та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що під час прийняття оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем доведено неможливість визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору та необхідність визначення митної вартості товару із застосуванням відомостей, наявних у митного органу, а отже позов задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСФОРМТРЕЙД» (69037, м.Запоріжжя, вул.Рекордна, 18-В; ) до Слобожанської митниці Держмитслужби (61003, м.Харків, вул.Короленка, буд.16 Б; ) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001831/2 від 14.09.2020 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807290/2020/00548 від 14.09.2020 - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 28.04.2021.

Суддя М.О. Семененко