Справа № 640/22257/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Київ № 640/22257/20

Окружний адміністративний за участю представників: суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., при секретарі судового засідання Садоховій В.С. розглянувши в загальному позовному провадженні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Укрнафта"
до1. Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, 2. Головного управління Державної податкової служби у Сумській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,
позивача - Олексієнко М.Г.,

відповідача 1 - не прибув,

відповідача 2 - не прибув

На підставі частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 01 квітня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - ГУ ДФС у Сумській області, відповідач 1) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 вересня 2017 року № , № , № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ПАТ «Укрнафта», відповідно до п.50.1 ст.50 ПК України, 19.05.2015 року подавались уточнюючі податкові розрахунки за відповідні звітні періоди, за якими було зменшено раніше задекларовані податкові зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

У той же час, ГУ ДФС у Сумській області, оскаржуваними рішеннями, застосовано до позивача штраф за порушення ним граничного терміну сплати податкового зобов`язання за фактом подання уточнюючих розрахунків з плати за користування надрами за серпень - грудень 2014 року і визначено суму штрафних санкцій за прострочення сплати цих податкових зобов`язань, визначивши термін прострочення, виходячи з дати подання уточнюючих розрахунків - 19 травня 2015 року.

При цьому, позивач звертає увагу, що внаслідок подання ним 19.05.2015 року уточнюючих розрахунків з плати за користування надрами за серпень - грудень 2014 року відбулось зменшення абсолютного значення суми боргу з плати за користування надрами, а не його сплата, у зв`язку з цим відсутні підстави для визначення терміну прострочення сплати грошових зобов`язань з плати за користування надрами, виходячи з дати подання таких уточнюючих розрахунків, та притягнення ПАТ «Укрнафта» до відповідальності за ст. 126 ПК України шляхом застосування штрафу за фактом подання таких уточнюючих розрахунків.

Враховуючи вищезазначене ГУ ДФС у Сумській області було безпідставно зазначено у Акті камеральної перевірки податкової звітності від 11.09.2017 року про порушення законодавства ПАТ «Укрнафта» у зв`язку з поданням уточнюючих розрахунків та протиправно застосовано до Товариства штраф, визначений у податкових повідомленнях-рішеннях від 26.09.2017 р. №№ , та .

Поряд з цим, позивач звертав увагу суду, що камеральною перевіркою перевірялась своєчасність сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин - нафти, газу та газовий конденсат за вересень-грудень 2014 року, втім оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.09.2017 року зобов`язують позивача сплатити штраф у відповідному розмірі за платежем: рентна плата за користування надрами для видобування нафти (№), природного газу (№), газового конденсату (№).

Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що ГУ ДФС у Сумській області безпідставно ПАТ «Укрнафта» було притягнуто до відповідальності за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з рентної плати, встановивши порушення строків сплати грошового зобов`язання зі сплати плати за користування надрами, що є різними загальнодержавними податками.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в підготовче засідання.

05 листопада 2020 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва було закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті.

19 листопада 2020 року представником відповідача 2 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому ГУ ДПС у Сумській області в задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Відзив обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення ГУ ДФС у Сумській області було прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Зокрема, відповідач 2 звертав увагу, що даними камеральної перевірки було встановлено несвоєчасну сплату (погашення) платником самостійно визначених грошових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на загальну суму 178 117 847 грн., в тому числі нафти 92 687 041, 95 грн., природного газу в сумі 85 257 394, 99 грн. та газового конденсату в сумі 173 410, 75 грн. за серпень-грудень 2014 року, чим було порушено вимоги абзацу першого пункту 57.1 статті 57 та підпункту 263.12.1 пункту 263.12. статті 263 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями, в редакції яка діяла до 01.01.2015 року.

У той же час, відповідач 2 зазначає, що посилання на уточнюючі розрахунки з вказаних платежів 19.05.2015 року фактично припиняють перебіг строку порушення (несвоєчасної і самостійно задекларованих сум) та подані після того, як суми грошового зобов`язання з плати за користування надрами визначені у податкових деклараціях за серпень-грудень 2014 року набули статусу податкового боргу, тому штрафні санкції застосовані правомірно.

21.01.2021 року судом до участі у справі в якості співвідповідача залучено Головне управління Державної податкової служби у Сумській області (далі - ГУ ДПС у м. Києві, відповідач 2).

29 січня 2021 року ПАТ «Укрнафта» подано до суду відповідь на відзив, в якій позивач не погоджувався з доводами відповідача 2 та просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2017 року ГУ ДФС у Сумській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин - нафти, природного газу та газового конденсату, визначених у податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за серпень-грудень 2014 року ПАТ «Укранфта» (), за результатами якої складено Акт № 2045/18-28-12-08/00135390.

Висновками вказаного Акту перевірки встановлено несвоєчасну сплату (погашення) ПАТ «Укранфта» самостійно визначених грошових зобов`язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на загальну суму 178 117 847 грн., в тому числі нафти 92 687 041, 95 грн., природного газу в сумі 85 257 394, 99 грн. та газового конденсату в сумі 173 410, 75 грн. за серпень-грудень 2014 року, чим було порушено вимоги абзацу першого пункту 57.1 статті 57 та підпункту 263.12.1 пункту 263.12. статті 263 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями, в редакції яка діяла до 01.01.2015 року.

26 вересня 2017 року ГУ ДФС у Сумській області на підставі вказаного Акту перевірки прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким за затримку на 231, 201, 170, 140, 109 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування нафти у розмірі 92 687 041, 95 грн. до ПАТ «Укранфта» застосовано штраф у розмірі 20%, що становить 18 537 408, 39 грн.;

- № , яким за затримку на 231, 201, 170, 140, 109 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газу у розмірі 85 257 394, 99 грн. до ПАТ «Укранфта» застосовано штраф у розмірі 20%, що становить 17 051 478, 98 грн.;

- № , яким за затримку на 231, 201, 170, 140, 109 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату у розмірі 173 410, 80 грн. до ПАТ «Укранфта» застосовано штраф у розмірі 20%, що становить 34 682, 15 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач їх оскаржив до суду.

Відповідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України у редакції, чинній до та після 1 січня 2015 року, «податкове зобов`язання» - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

У пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України у редакції, чинній з 1 січня 2015 року, було визначено, що «податковий борг» - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання; а в редакції чинній з 1 січня 2017 року, «податковий борг» - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

В розумінні пп. 14.1.39 п. 14.3 ст. 14 ПК України «грошовим зобов`язанням платника податків» є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В розумінні норми ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, спеціальними нормами ПК України, чинними у період подання позивачем податкової звітності за період листопад 2014 року та з рентної плати за періоди 2015 - 2017 років, було передбачено наступні строки сплати податкових зобов`язань:

- пп. 263.12.1 п. 263.12 ст. 263 («Плата за користування надрами для видобування корисних копалин») ПК України (у редакції, чинній до 1 січня 2015 року) визначав, що платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачують податкові зобов`язання у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому ними контролюючому органу: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

- пп. 257.5 ст. 257 («Подання декларації і строки сплати рентної плати») ПК України (у редакції, чинній з 1 січня 2015 року) сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації з урахуванням фактично сплачених авансових внесків.

- пп. 257.5 ст. 257 ПК України (у редакції, чинній з 1 січня 2016 року) сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

За змістом норм п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Абзацом першим п. 87.9 ст. 87 ПК України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 131.2 ст. 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (абз. 2 п. 87.9 ст. 87 ПК України).

З аналізу вищевикладеної норми вбачається, що дії податкового органу та платника податків в частині сплати податкового боргу та спрямування сплачених коштів чітко регламентовані. Так, наведені норми Кодексу встановлюють обов`язок контролюючого органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в першу чергу в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків (тобто, визначення платником у своїх платіжних дорученнях призначення платежу не зобов`язує контролюючий орган зараховувати кошти, які сплачуються, в рахунок самостійно визначеного позивачем грошового зобов`язання, за наявності податкового боргу). Дане зобов`язання має імперативний характер як для контролюючого органу так і для інших суб`єктів податкового законодавства, що унеможливлює трактування даної норми в іншому ракурсі ніж цього вимагає законодавець.

Аналогічна правова позиція викладено у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №821/1750/17, від 13.02.2018 у справі №808/2290/17.

Положеннями пп. 258.1.1 п. 258.1 ст. 258 ПК України (у редакції чинній з 1 січня 2015 року) визначено, що на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Зокрема, згідно з пп.258.1.2 п. 258.1 ст. 258 ПК України на суму податкових зобов`язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом ІІ цього Кодексу.

Водночас відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст.20 ПК України (у редакції чинній на момент прийняття відповідачем оспорюваних податкових повідомлень-рішень), контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПК України).

Згідно пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, передбачена пунктом 126.1 статті 126 ПК України штрафна санкція може бути застосована до платника податку лише тоді, коли податкове зобов`язання є узгодженим і таким, що сплачене із затримкою на визначені цим пунктом терміни.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем подавалися до податкового органу подавалися наступні податкові розрахунки:

- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за серпень 2014 року від 22.09.2014 року №№ , , , ;

- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за вересень 2014 року від 20.10.2014 року №№ , , , ;

- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за жовтень 2014 року від 19.11.2014 року №№ ,, , ;

- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за листопад 2014 року від 19.12.2014 року №№ 9, 9, 9, 9;

- з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за грудень 2014 року від 17.01.2015 року №№ , , , .

В подальшому, 19.05.2015 року ПАТ «Укранфта» подано до податкового органу уточнюючі податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з вересня по грудень 2014 року, згідно яких позивачем було відкореговано (зменшено) суму податкового зобов`язання, зазначену ним у поданих раніше розрахунках, яка сплачується до державного бюджету.

При цьому, судом встановлено, що правомірність відкореговання (зменшення) суми податкового зобов`язання, зазначеного позивачем у податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за серпень - грудень 2014 року підтверджується постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2016 року по справі №826/18753/15, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 року.

Суд зазначає, що згідно з пунктами 35.1, 35.2 статті 35 Податкового кодексу України сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що подання платником податків у встановленому порядку уточнюючого розрахунку до податкової декларації/ розрахунку не є формою сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу, а тому у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, розмір яких залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки його сплати.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що позивач при поданні 19.05.2015 року уточнюючих податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з вересня по грудень 2014 року реалізував своє право на усунення самостійно виявлених помилок і не здійснював при цьому фактичної сплати податкових зобов`язань, а тому притягнення його до відповідальності за погашення податкового зобов`язання з простроченням строку і фактичне ототожнення відповідачем подання уточнюючої декларації з погашенням грошового зобов`язання(боргу) не відповідає змісту та сутності пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України та покладає на платника додатковий тягар майнових зобов`язань за відсутності відповідного правового підґрунтя.

Враховуючи, що позивачем у вказаних уточнюючих податкових розрахунках з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з вересня по грудень 2014 року, поданих з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, відкореговано (зменшено) суму податкового зобов`язання, тому суд вважає, що у контролюючого органу не було підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, оскільки об`єкт їх застосування відсутній.

Вказана правова позиція, зокрема, викладена в постанові Верхового Суду від 10.04.2020 року у справі №817/667/18.

Поряд з цим, беручи до уваги системний аналіз норм ст. 9, 263 ПК України (у редакції чинній до 1 січня 2015 року) суд звертає увагу, що до 1 січня 2015 року податковим законодавством серед загальнодержавних податків та зборів, зокрема, було регламентовано два окремі самостійні види податків - плату за користування надрами та рентну плату за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України, особливості сплати яких визначалися до вказаної дати розділами ІХ та ХІ ПК України.

В подальшому у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII (далі - Закон № 71-VIII), що набув чинності з 1 січня 2015 року, законодавцем було змінено перелік загальнодержавних податків та зборів: зазначені податки виключено та введено новий окремий самостійний податок - рентну плату, порядок нарахування та сплати зобов`язань з якої визначено у розділі ІХ ПК України. При цьому, з 1 січня 2015 року законодавцем також передбачено й відповідальність за несвоєчасну сплату суб`єктами господарювання їхніх зобов`язань за вказаним новим загальнодержавним податком - рентною платою.

У той же час, матеріалами справи встановлено, що відповідачем за наслідками проведення 11.09.2018 року камеральної перевірки було встановлено несвоєчасну сплату ПАТ «Укрнафта» його податкових зобов`язань за вересень - грудень 2014 року з плати за користування надрами, втім до відповідальності позивача притягнуто за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з рентної плати, тобто зовсім іншого загальнодержавного податку.

Таким чином, беручи до уваги все викладене вище в сукупності, суд приходить до переконання про те, що викладений в Акті перевірки висновок податкового органу є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинами справи, а винесені на його підставі спірні податкові повідомлення-рішення від 26 вересня 2017 року № , № , № є безпідставними та неправомірними, а тому підлягають скасуванню.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно, беручи до уваги положення частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача здійсненні ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21 020, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 132, 134, 243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (, 04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 26 вересня 2017 року № , № , № .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (, 40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (, 04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 020 (двадцять одну тисячу двадцять гривень) 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23.04.2021 року.