Справа № 753/2104/21
Суддя: Мицик Ю. С.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2104/21
провадження № 2-а/753/160/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Мицик Ю.С.

при секретарі: Пугач Д.С.

учасники справи: не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №1355/10000/20 від 14.01.2021.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він протягом кількох років постійно надає послуги з декларування різноманітних товарів для багатьох українських підприємств-імпортерів. Серед товарів, які декларував позивач були також і трансформаторні оливи. 08.07.2020 за дорученням імпортера - ТОВ «Стенлі», позивач заповнив та подав митну декларацію на чергову партію такої оливи - митна декларація № UA100630/2020/612126. Цей товар був призначений для використання у трансформаторах в якості електроізоляційного масла, вироблений підприємством, яке спеціалізується на виробництві електроізоляційних масел, і ввозився для підприємства, яке виготовляє трансформатори з використанням цього масла. При визначені коду керувався даними попередніх митних оформлень ідентичного товару та висновком СЛЕД №172 від 26.04.2019 щодо характеристик ідентичного товару. Саме тому у Позивача не було сумнівів у класифікації товару і він класифікував товар за кодом УКТ ЗЕД 2710 19 93 «електроізоляційні масла». Відповідач змінив код після спрацювання системи управління ризиками та після проведення складних експертних досліджень товару. Тобто у цьому випадку мав місце складний випадок класифікації товару, що виключає відповідальність декларанта. Вказані обставини, на думку позивача, спростовують твердження відповідача про наявність у позивача умислу на невірну класифікацію товару. Позивач не є особою відповідальною за сплату митних платежів, що також підтверджує відсутність у нього умислу на ухилення від сплати митних платежів чи на зменшення їх розміру. Також позивач зазначає, що відповідач в оскаржуваній постанові не вказав у чому конкретно полягає вчинене позивачем порушення. У процесі розгляду справи про порушення митних правил та при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач діяв упереджено та виніс постанову про порушення митних правил до того як отримав результати експертного дослідження, яке сам же призначив для з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття оскаржуваної постанови.

04.02.2021 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, витребувано у Київської митниці Держмитслужби матеріали справи № 1355/10000/20 про порушення митних правил.

12.04.2021 представник позивача Гевко А.В. через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. До клопотання додані документи, які підтверджують факт митного оформлення ідентичного товару за кодом УКТ ЗЕД 2710 19 93 «електроізоляційні масла» вже після складення відносно позивача протоколу про порушення митних правил.

В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Правом на подачу відзиву відповідач не скористався. Надав завірені копії матеріалів справи № 1355/10000/20 про порушення митних правил відповідач не надав.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

За результатами розгляду справи суд встановив такі обставини.

01.11.2015 між ТОВ «Стенлі» та ТОВ «СІСТЕМС ЛОГІСТИКС МЕНЕДЖМЕНТ» укладено договір №42/МБ на митне брокерське обслуговування. Договір підписаний Позивачем, як директором ТОВ «СІСТЕМС ЛОГІСТИКС МЕНЕДЖМЕНТ». Відповідно до п.3.2 цього Договору саме ТОВ «Стенлі» надає платіжні доручення про оплату мита та зборів. Відповідно п.5.3 Договору ТОВ «Стенлі» відповідальне за своєчасну сплату платежів.

08.07.2020 на виконання вказаного договору за дорученням імпортера - ТОВ «Стенлі», агент з митного оформлення ОСОБА_1 заповнив та подав до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію на партію трансформаторної оливи марки «Nitro 11 GX» виробництва Nynas AB, Швеція - митна декларація № UA100630/2020/612126.

Відповідно до даних митної декларації № UA100630/2020/612126 від 08.07.2020 вантажовідправником товару є компанія Нюнас АО, Єстонія, імпортером є ТОВ «Стенлі», Україна, вантажоодержувачем є ПрАТ «Запоріжтансформатор», Україна.

Враховуючи факти попередніх митних оформлень ідентичного товару, які підтверджені відповідними митними деклараціями, та керуючись висновком Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції Департаменту податкових та митних експертиз ДФС №172 від 26.04.2019, позивач вказав у графі 31 митної декларації такий опис товару: «Олива трансформаторна NYTRO 11 GX, являє собою, прозору оливоподібну безбарвну рідину, яка за хімічним складом являє собою суміш аліфатичних вуглеводнів, з сумарним вмістом нафти та нафтопродуктів (вуглеводнів) одержаних з бітумінозних мінералів >70% в якості основного компонента без вмісту дисульфіди молібдену, використовується для заливки трансформаторів та іншої високовольтної апаратури; густина при 15 град. С - 879,8 кг/м3 (ISO 12185); густина при 20 град. С - 876,7 кг/мЗ (ISO 12185); температура спалаху в закритому тиглі становить +145 град. С (ISO 2719); в`язкість при 40 град. С - 8.024 мм2/с (ISO 3104). Температура кипіння і відсоток перегонки по ГОСТ 2177-99 (ISO 3405) (ASTM D 86) не можуть бути коректно визначені так як при нагріванні при атмосферному тиску починається розкладання продукту. Вага - 59943 кг. Налив.». У графі 33 митної декларації позивач зазначив код УКТ ЗЕД , якому відповідає ставка мита у розмірі 0%.

В процесі здійснення перевірки правильності класифікації вказаного товару спрацювала автоматична система управління ризиками та сформовано додаткову форму контролю 905-3 «Взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД», що підтверджується даними розділу 8 висновку Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції СЛЕД Держмитслужби №-0153 від 20.07.2020.

За результатами проведених досліджень відповідачем прийнято рішення про визначення коду товару від 27.07.2020 № KT-UA100000- 2045-2020 відповідно до якого товар «Олива трансформаторна марки NYTRO 11GX» являє собою оливоподібну рідину світло-жовтого кольору на основі суміші аліфатичних вуглеводнів з вмістом антиокислювача (ди-трет-бутил-п- крезол). Фракційний склад: температура початку кипіння становить 281 °С; температура кінця кипіння становить 350°С; більше 97 об.% переганяється при температурі 350 °С; вміст сірки становить 0,0031 мас.%, та відповідає коду згідно УКТ ЗЕД зі ставкою акцизного збору - 139,5 євро за 1000 літрів.

06.08.2020 з урахуванням рішення відповідача про визначення коду товару товар «Олива трансформаторна марки NYTRO 11GX» було оформлено за митною деклараціє №UA100630/2020/614312 зі сплатою всіх митних платежів, в тому числі і акцизного збору.

11.08.2020 позивач надав відповідачу пояснення щодо обставин декларування та класифікації товару за митною декларацією № UA100630/2020/612126 від 08.07.2020.

11.08.2020 відповідач склав відносно позивача протокол про порушення митних правил №1355/10000/20 за ст.485 Митного кодексу України.

31.08.2020 позивач звернувся до Київської митниці Держмитслужби з клопотанням про призначення експертизи у справі про порушення митних правил. Клопотання було задоволено відповідачем і призначено проведення експертизи у Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідач надсилав листи позивачу про оплату за проведення експертизи (листи відповідача від 06.10.2020 за №7.8-3/20/12/19819 та від 29.12.2020 за №7.8-5/20/12/25973). Позивач у відповідь гарантував проведення оплати експертного дослідження та просив надати платіжні реквізити для проведення оплати (листи позивача від 08.10.2020 та від 05.01.2021).

Постановою Київської митниці Держмитслужби про порушення митних правил №1355/10000/20 від 14.01.2021 позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 041 738,54 грн.

Відповідно до змісту вказаної постанови громадянин ОСОБА_1 , не виконав всіх вимог, передбачених статтею 257 та статтею 266 МКУ, заявив в ЕМД (електронна митна декларація) невірний код товару згідно з УКТ ЗЕД, чим вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру на загальну суму 347 246,18 гривень, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ст.485 Митного кодексу України.

Позивач з вказаною постановою не погодився і звернувся з позовом до суду.

При вирішенні справи суд керується такими нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Митного кодексу України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно з положеннями ч.1, 6 та 8 ст.257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;

4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

5) відомості про товари:

а) найменування;

б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;

в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах);

г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;

ґ) найменування країни походження товарів (за наявності);

д) опис упаковки (кількість, вид);

е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру;

є) фактурна вартість товарів;

ж) митна вартість товарів та метод її визначення;

з) відомості про уповноважені банки декларанта;

и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати:

а) ставки митних платежів;

б) застосування пільг зі сплати митних платежів;

в) суми митних платежів;

г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу;

ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів;

д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати);

7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Порядок заповнення митних декларацій затверджений Наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012.

Відповідно до цього Порядку графа 33 «Код товару» митної декларації заповнюється таким чином: «Якщо не передбачено інше, то в першому підрозділі графи зазначаються перші 8 знаків коду товару згідно з УКТ ЗЕД. У другому підрозділі графи зазначаються дев`ятий та десятий знаки коду товару згідно з УКТ ЗЕД».

Графа 31 «Вантажні місця та опис товарів - Маркування та кількість - Номери контейнерів - Кількість та розпізнавальні особливості» заповнюється таким чином: «Під номером 1 зазначаються найменування та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар (фізичні характеристики товару в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТ ЗЕД, у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення): наприклад, комплектність або завершеність (зібраний/незібраний), кількісний та якісний склад (матеріал, речовина, суміш, сполука тощо), основні властивості товару (призначення, розмір, розфасування, пакування тощо)».

Відповідно до ч.1-3 ст.318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

У ч.1 ст.320 Митного кодексу України вказано, що форми та обсяги митного контролю обираються:

1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або

2) автоматизованою системою управління ризиками.

Відповідно до ст.69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) затверджена Законом України «Про Митний тариф України».

Відповідно до першого правила Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп.

Позивач класифікував товар за кодом УКТ ЗЕД 2710 19 93 00 «електроізоляційні масла». Відповідач змінив класифікацію вказаного товару на код 2710 19 47 10 «газойлі із вмістом сірки більш як 0,002 мас. %, але не більш як 0,005 мас. %».

Відповідно до пункту «e» додаткової примітки 2 до групи 2710 термін «газойлі» (товарні категорії 2710 19 31-2710 19 48 та 2710 20 11-2710 20 19) означає важкі дистиляти, зазначені в пункті (d), 85 об.% яких (включаючи втрати) або більше переганяється при температурі 350 °С (за методом ISO 3405, еквівалентним методу ASTM D 86).

У пункті (f) додаткової примітки 2 до групи 2710 вказано, що до товарних категорій 2710 19 71-2710 19 99 (тобто і до електроізоляційних масел) включаються важкі дистиляти, для яких неможливо встановити одну з таких характеристик:

-відсотковий вміст кількості відігнаного продукту при температурі 250 °С за методом ІSO 3405 (еквівалентний методу ASTM D 86), нульовий вихід потрібно розглядати як нульовий відсоток;

-кінематичну в`язкість при температурі 50°С за методом EN ІSO 3104; або

-колориметричну характеристику К за методом ІSO 2049 (еквівалентний методу ASTM D 1500).

Тобто розмежування товарів, які класифікуються за кодом 2710 19 47 10 «газойлі із вмістом сірки більш як 0,002 мас. %, але не більш як 0,005 мас. %» та 2710 19 93 00 «електроізоляційні масла» відбувається залежно від результатів складних фізичних досліджень.

Відповідно до ч.1 ст.416 Митного кодексу України, митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.418 Митного кодексу України, агент з митного оформлення - це фізична особа - резидент, що перебуває в трудових відносинах з митним брокером і безпосередньо виконує в інтересах особи, яку представляє митний брокер, дії, пов`язані з пред`явленням митному органу товарів, а також документів, потрібних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до ст.486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Відповідно до ст.489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ч.1 ст.508 Митного кодексу України вказано, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. Однією з таких процесуальних дій є експертиза (п.7 ч.2 ст.508 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.515 Митного кодексу України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

У ч.1 ст.516 Митного кодексу України вказано, що визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

При оцінці аргументів, які позивач наводить для обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови суд виходить з такого.

Враховуючи диспозицію статті 485 Митного кодексу України, правопорушення передбачене вказаною статтею, а саме заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей про товар, зокрема неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, може бути вчинено тільки умисно зі спеціальною протиправною метою - уникнення сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Такий висновок суду узгоджується з практикою Верховного Суду у справі №759/360/17. У своїй постанові від 13.12.2018 у зазначеній справі Верховний Суд зазначив, що зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Суд враховує всі обставини декларування товару позивачем та класифікації цього товару згідно з УКТ ЗЕД. Зокрема, суд звертає увагу на той факт, що на момент подання декларації позивачем залишався дійсним висновок експертного дослідження, проведений митним органом щодо ідентичного товару, яким було підтверджено правильність класифікації товару позивачем. Також суд враховує той факт, що позивач раніше неодноразово декларував ідентичний товар за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2710 19 93 00 «електроізоляційні масла», що підтверджується наданими суду копіями митних декларацій. Відповідач як до складення протоколу про порушення митних правил відносно позивача, так вже і після складання такого протоколу підтверджував можливість класифікації спірного товару за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2710 19 93 00 «електроізоляційні масла» та здійснював його митне оформлення, що також підтверджується копіями митних декларацій, які наявні у матеріалах справи.

Також суд враховує, що у даному випадку особою, відповідальною за сплату митних платежів є підприємство, яке імпортувало товар - ТОВ «Стенлі». Вказане підтверджується як даними графи 9 митної декларації №UA100630/2020/612126 від 08.07.2020, так і умовами договору №42/МБ на митне брокерське обслуговування від 01.11.2015. Ані позивач, ані очолюване ним підприємство не є відповідальним за сплату митних платежів при імпорті спірного товару.

Зазначені обставини за оцінкою суду виключають наявність умислу у позивача на заявлення недостовірних відомостей у митній декларації з метою звільнення від сплати митних платежів чи з метою зменшення розміру таких митних платежів.

Що стосується об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, то вона складається з двох частин: протиправних дій і наслідків таких дій у вигляді недоборів митних платежів.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови об`єктивна сторона правопорушення вчиненого позивачем полягає у заявлені в ЕМД невірного коду товару згідно з УКТ ЗЕД. За твердженням відповідача цим позивач вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру на загальну суму 347 246,18 гривень.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що стаття 485 МК України встановлює відповідальність за заявлення неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, а не за заявленя невірного коду товару згідно з УКТ ЗЕД, як це зазначив відповідач в оскаржуваній постанові.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.05.2020 у справі №751/1477/17, де Верховний Суд зазначив, що сам по собі факт неправильного визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД не становить склад порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, оскільки об`єктивна сторона цього правопорушення полягає саме в заявленні декларантом у митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Також суд звертає увагу на той факт, що після прийняття відповідачем рішення про зміну коду товару позивач подав нову митну декларацію у якій вказав код товару, який визначив відповідач. Імпортер - ТОВ «Стенлі», сплатив всі митні платежі і товар був випущений у вільний обіг за митною декларацією №UA100630/2020/614312 від 06.08.2020.

Тобто фактично в результаті зміни коду спірного товару державним інтересам не було заподіяно жодної шкоди, фактів недобору митних платежів допущено не було.

В цьому контексті суд також звертає увагу на відповідну практику Верховного Суду, який у своїй постанові від 13.12.2018 у справі №759/360/17 зазначив: «слід врахувати, що позивач, маючи на меті уникнути будь-яких неточностей чи порушень під час митного оформлення імпортованого товару його власником, на наступний день після винесення Митницею картки відмови у прийнятті митної декларації, з підстав невірного визначення коду УКТ ЗЕД, подав нову декларацію вже із кодом, який був визначений згідно Висновку СЛЕД№159. Необхідні збори та податки по вже виправленій митній декларації, сплачені власником товару у повному обсязі. Відтак доводи заявника касаційної скарги, що дії позивача зумовили ймовірну недоїмку до державного бюджету спростовуються наведеними обставинами, які у повній мірі встановлені судами попередніх інстанції».

Тобто, за наведених вище обставин, можна зробити висновок про відсутність у діях позивача об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що за даних обставин зміни коду товару згідно УКТ ЗЕД, мав місце складний випадок класифікації товарів у розумінні статті 69 Митного кодексу України.

На користь такого висновку свідчить те, що зміна коду товару відбулася за результатами експертного дослідження, яке було ініційоване автоматизованою системою управління ризиками, і яке було проведено із застосуванням різних методів дослідження. Різниця у класифікації товару визначається, зокрема, через встановлення таких характеристик товару:

- відсотковий вміст кількості відігнаного продукту при температурі 250 °С за методом ІSO 3405 (еквівалентний методу ASTM D 86), нульовий вихід потрібно розглядати як нульовий відсоток;

- кінематична в`язкість при температурі 50°С за методом EN ІSO 3104;

- колориметрична характеристика К за методом ІSO 2049 (еквівалентний методу ASTM D 1500).

Вказані обставини відповідно до частини 6 статті 69 Митного кодексу України виключають можливість застосування штрафів та інших санкцій у зв`язку з неправильною класифікацією товарів.

Надаючи оцінку доводам позивача стосовно упередженості дій відповідача при винесенні оскаржуваної постанови у зв`язку з винесенням постанови без отримання висновку експертизи суд не знаходить доказів для підтвердження таких обставин. Водночас, суд зазначає, що прийняття митним органом рішення про проведення експертизи вказує на те, що митний орган вважає, що проведення такої експертизи необхідне для повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи про порушення митних правил. Натомість прийняття оскаржуваної постанови до отримання висновку експерта вказує на необґрунтованість такого рішення відповідача.

З огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст.531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про порушення митних правил за статтею 485 Митного кодексу України відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, статтею 485 Митного кодексу України, ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 242, 243-246, 262, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Київської митниця Держмитслужби в справі про порушення митних правил №1355/10000/20 від 14.01.2021, винесену відносно ОСОБА_1 .

Закрити провадження у справі про порушення митних правил №1355/10000/20.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.С.Мицик