Справа № 640/23032/19
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної податкової служби до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Офіс великих платників податків Державної податкової служби звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про стягнення частини чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до бюджету у сумі 323 153 950,06 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Третя особа до судового засідання не з`явились, про дату час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до статті 11-1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" державні унітарні підприємства та їх об`єднання зобов`язані спрямовувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємства.

Відповідачем сума у розмірі 323 153 950,06 грн. як частина чистого прибутку, нарахована на підставі самостійно поданих декларацій (розрахунків), у порушення чинного законодавства не сплачена до державного бюджету.

У відповідності до підпункту 19-1.1, підпункту 19-1.22 пункту 19-1 статті 19 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють адміністрування податків і зборів, платежів, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Встановивши заборгованість ДПЗД "Укрінтеренерго" з відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку у сумі 323 153 950,06 грн., позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення зазначеної суми.

Як вбачається із матеріалів справи Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" є державним унітарним комерційним підприємством, яке засноване на державній власності згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 15 січня 1993 року №103 та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" перебуває на обліку в контролюючих органах як платник податків.

Статтею 1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" встановлено, що управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно зі статтею 2 цього Закону законодавство про управління об`єктами державної власності складається з цього Закону, Господарського кодексу України, Податкового кодексу України, Закону України "Про захист економічної конкуренції", інших законів України, якими можуть бути встановлені особливості управління окремими об`єктами державної власності або їх видами, та інших нормативно-правових актів з питань управління об`єктами державної власності.

Згідно із пунктом 17 частини другої статті 29 Бюджетного кодексу України частина чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до державного бюджету належить до доходів Державного бюджету.

Відповідно до статті 11-1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" державні унітарні підприємства та їх об`єднання зобов`язані спрямувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у розмірі не менше 30 відсотків у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року №138 затверджено Порядок відрахувань до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями.

Згідно із цим Порядком частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку як підсумок суми чистого фінансового результату (прибутку) та суми капіталу в дооцінках, яка підлягає перенесенню до нерозподіленого прибутку, з урахуванням того, що до такого підсумку також може бути включена частка нерозподіленого прибутку або невикористаних фондів, утворених внаслідок розподілу прибутку в обсязі, визначеному рішенням органу управління, за наявності фінансових ресурсів у підприємства, у розмірі 75 відсотків (пункт 1 Порядку).

Відповідно до пункту 2 Порядку частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.

Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств (пункт 3 Порядку).

Звітним періодом для подання Розрахунку є: перший квартал, перше півріччя, три квартали, рік.

Враховуючи викладене, розрахунок частини чистого прибутку (доходу) є обов`язковим документом, на підставі якого здійснюється нарахування та сплата вказаного платежу.

Матеріали справи містять розрахунки частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за I квартал 2019 року та I півріччя 2019 року, подані до податкового органу Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго".

Положеннями пункту 40.1 статті 40 Податкового кодексу України передбачається, що Розділ II Податкового кодексу України "Адміністрування податків, зборів, платежів" визначає порядок адміністрування податків та зборів, визначених у розділі І цього Кодексу, а також порядок контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства у випадках, коли здійснення такого контролю покладено на контролюючі органи (до яких, згідно із статтею 41 Податкового кодексу України, віднесено й органи ДПС).

Податковим органом встановлено, що відповідачем у зв`язку з несплатою частини чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств) (код платежу 21010100), нарахованого на підставі самостійно поданих декларацій (розрахунків) у визначений законодавством строк, виникла заборгованість до державного бюджету на загальну суму 323 153 950,06 грн станом на 05 листопада 2019 року.

Водночас, відповідачем не спростовується обставина нарахування самостійно в поданих деклараціях (розрахунках) сум частини прибутку (доходу), що підлягають сплаті до державного бюджету та не спростовується обов`язок відрахування частини чистого прибутку (доходу) до державного бюджету.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказував на відсутність у податкового органу повноважень на стягнення таких сум у примусовому порядку та звернення до суду з вимогами щодо стягнення частини чистого прибутку (доходу).

Втім, відповідно до підпунктів 19.-1.1, 19-1.22 статті 19 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції як здійснення адміністрування податків, зборів, платежів, здійснення погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Наведені вище положення Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями" прямо покладають обов`язок на Державну податкову службу здійснення контролю за повнотою і своєчасністю сплати державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) і саме до податкових органів державні підприємства подають Розрахунки частини чистого прибутку (доходу).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року №106 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" установлено, що перелік податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету визначається відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, саме на податковий орган покладено контроль, що у відповідності до наказу Міністерства фінансів України від 14 січня 2011 року № 11 "Про бюджетну класифікацію" віднесений до платежу "частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до відповідного місцевого бюджету" (21010000).

Відповідно до пункту 61.1. статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 19-1.1.45 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, до функцій контролюючих органів віднесено звернення до суду у випадках, передбачених законодавством.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач є уповноваженим контролюючим органом, якому надано право на звернення до суду з позовами про стягнення у бюджет частини чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), у разі неперерахування їх підприємством самостійно.

В іншому випадку нівелюється обов`язок здійснення контролю податковим органом за своєчасним перерахуванням до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями.

Крім того, Законом України від 16 січня 2020 року №466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" стаття 19-1 була доповнена підпунктом 19-1.1.51, яким визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу) до бюджету державними та комунальними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є державна та/або комунальна власність.

Розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації (пункт 46.1 статті 46 ПК України в редакції Закону № 466-IX).

Пунктом 1-1 Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" ПК України (в редакції Закону № 466-IX) встановлено, що стягнення заборгованості з частини чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань здійснюється у порядку, визначеному статтями 59, 60 глави 4, статтями 87-101 глави 9 розділу II цього Кодексу.

Тобто, податкова вимога була сформована на суму боргу з набранням чинності Законом №466-IX. Крім того, податковий орган набув повноважень збільшувати суму грошового зобов`язання з платежу частина чистого прибутку (виставляти податкові повідомлення-рішення, вживати інших заходів тощо).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Г.В.Земляна

суддя В.В.Файдюк