Справа № 480/2303/20
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 р.Справа № 480/2303/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 р. (ухвалене суддею Соп`яненко О.В., повний текст 02.11.2020 р.) по справі № 480/2303/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Афганський центр"

до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною, визнання об`єкту введеним в експлуатацію, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Афганський центр" звернулося з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, з урахуванням уточнень позовних вимог, просило: визнати протиправною бездіяльність Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради при розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Афганський центр" про надання сертифіката про готовність до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту "Нове будівництво першого прибудованого магазину зі стоянкою автомобільного транспорту за адресою: перехрестя вулиць В`ячеслава Чорновола (вул. Калініна) та Першотравневої в м. Суми"; визнати протиправним та скасувати рішення Управління державного архітектурно- будівельного контролю Сумської міської ради № СМ 67 від 07.04.2020 р. про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Афганський центр" у видачі сертифіката про готовність до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту "Нове будівництво першого прибудованого магазину зі стоянкою автомобільного транспорту за адресою: перехрестя вулиць В`ячеслава Чорновола (вул. Калініна) та Першотравневої в м. Суми".

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 р. позов задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради при розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Афганський центр" про надання сертифіката про готовність до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту "Нове будівництво першого прибудованого магазину зі стоянкою автомобільного транспорту за адресою: перехрестя вулиць В`ячеслава Чорновола (вул. Калініна) та Першотравневої в м. Суми"; визнано протиправним та скасовано рішення Управління державного архітектурно- будівельного контролю Сумської міської ради № СМ 67 від 07.04.2020 р. про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Афганський центр" у видачі сертифіката про готовність до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту "Нове будівництво першого прибудованого магазину зі стоянкою автомобільного транспорту за адресою: перехрестя вулиць В`ячеслава Чорновола (вул. Калініна) та Першотравневої в м. Суми".

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 р. та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 р., якою затверджено «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач до суду апеляційної інстанції надав відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 10.03.2020 р. ТОВ "Афганський центр" звернулося до Управління ДАБК Сумської міської ради з заявою про прийняття в експлуатацію та видачу сертифіката на закінченого будівництвом об`єкта прибудованого магазину зі стоянкою автомобільного транспорту на перехресті вул. В`ячеслава Чорновола та Першотравнева у м. Суми. Заява з додатками зареєстрована відповідачем 10.03.2020 р. (а.с. 6-32).

07.04.2020 р. розглянута заява позивача та прийнято рішення про відмову у видачі сертифіката. При цьому строки розгляду заяви порушено не було. Листом від 08.04.2020 р. відповідачем повідомлено позивачу про продовження строків розгляду заяви.

Позивач не погодившись з вказаним рішенням відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення від 07.04.2020 р. № СМ 67 про відмову у видачі сертифіката.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 2 Закону України від 17.02.2011 р. № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, в подальшому - Закон № 3038-VІ), планування і забудова територій - це діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає: 1) прогнозування розвитку територій; 2) забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій; 3) обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням; 4) взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; 5) визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів; 6) встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності; 7) розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; 8) реконструкцію існуючої забудови та територій; 9) збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об`єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень; 10) створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури; 10-1) створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; 11) проведення моніторингу забудови; 12) ведення містобудівного кадастру; 13) здійснення контролю у сфері містобудування.

Згідно з ст. 26 Закону № 3038-VI, забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Відповідно до п. 10. ст. 29 Закону № 3038-VI, завдання на проектування визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об`єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень.

Згідно із ч. 1 ст. 30 Закону № 3038-VI, технічні умови - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо водопостачання (з урахуванням потреб забезпечення пожежогасіння), тепло-, електро- і газопостачання, водовідведення, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод та телекомунікації.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 3038-VI, проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Статтею ст. 39 Закону 3038-VI встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об`єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований). Орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі необхідності під час розгляду питань, пов`язаних з видачею сертифіката, може звернутися до державних органів з метою отримання відповідних висновків. Неподання таких висновків у визначений органом державного архітектурно-будівельного контролю строк не є підставою для продовження строку видачі сертифіката або відмови в його видачі.

Згідно із ч. 7 ст. 39 Закону 3038-VI, орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у видачі сертифіката з таких підстав: 1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката; 2) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; 3) невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил; 4) невиконання вимог, передбачених Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", щодо оснащення будівлі вузлами обліку відповідних комунальних послуг. Відмова у видачі сертифіката надається замовникові у строк, передбачений для його видачі. Рішення про відмову у видачі сертифіката може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права видачі сертифіката), або оскаржено до суду.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 р., в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин (в подальшому - Порядок № 461).

Відповідно до п. п. 24-27 Порядку № 461, для отримання сертифіката замовник (його уповноважена особа) подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта та видачу сертифіката, до якої додається акт готовності об`єкта до експлуатації. Орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає подані замовником заяву, акт готовності об`єкта до експлуатації та вчиняє дії у межах чинного законодавства щодо з`ясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил на основі чек-листа, за результатами яких складається довідка за формою, наведеною у додатку 10 до цього Порядку. Під час розгляду питання прийняття в експлуатацію об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, орган державного архітектурно-будівельного контролю здійснює огляд об`єкта. Під час такого огляду посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю з`ясовує наявність виконавчої документації в обсязі, передбаченому державними будівельними нормами, та матеріалів технічної інвентаризації згідно з додатком 9 до цього Порядку, а також здійснює фото- та відеофіксацію. У разі потреби під час розгляду питань, пов`язаних з видачею сертифіката, орган державного архітектурно-будівельного контролю може звернутися до державних органів з метою отримання відповідних висновків, що стосуються об`єкта будівництва. Неподання таких висновків у встановлений строк не є підставою для продовження строку видачі сертифіката або відмови в його видачі. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви приймає рішення про видачу сертифіката або про відмову в його видачі. Сертифікат виготовляється в одному примірнику та видається замовнику (уповноваженій ним особі), який повинен зберігати його протягом всього періоду експлуатації об`єкта. Також орган державного архітектурно-будівельного контролю забезпечує розміщення сертифіката в електронному кабінеті користувача Єдиного державного веб-порталу електронних послуг та надсилає на адресу електронної пошти замовника будівництва скановані копії виготовленого сертифіката не пізніше одного робочого дня з дати його виготовлення. У разі прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката орган державного архітектурно-будівельного контролю надсилає замовнику (уповноваженій ним особі) у спосіб, відповідно до якого були подані документи, протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви рішення з обґрунтуванням причин відмови за формою згідно з додатком 11 до цього Порядку. Після усунення недоліків, що стали підставою для прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката, замовник може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для видачі сертифіката.

Як встановлено судовим розглядом, заяву з додатками про прийняття в експлуатацію об`єкта та видачу сертифіката позивачем подано 10.03.2020 р. Рішення про відмову у видачі сертифіката відповідачем прийнято 07.04.2020 р., тобто з пропуском встановленого ст. 39 Закону № 3038-VI строку (а.с. 63).

В обґрунтування правомірності своїх дій відповідач вказує на зупинення перебігу строків адміністративних послуг на період карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (у редакції на момент її прийняття) з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України встановлено карантин. При цьому будь-якого обмеження в роботі органів влади, місцевого самоврядування не встановлювались. Постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 16.03.2020 р. внесено зміни до Постанови № 211. Розширено обмеження у зв`язку з запровадженням карантину, але обмеження у роботі органів місцевого самоврядування не були встановлені, рекомендовано лише забезпечити організацію позмінної роботи працівників, а за технічної можливості - також роботи в режимі реального часу через Інтернет.

В подальшому вносились зміни до Постанови № 211. Термін карантину встановлено до 24.04.2020 р., розширено перелік обмежень, але зупинення роботи органів місцевого самоврядування не передбачалося.

17.03.2020 р. набув чинності закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" відповідно до п.п. 3 п. 2 розділу II "Прикінцеві положення" якого з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Таким чином, строк для прийняття рішення за заявою позивача зупинено на підставі зазначеного закону лише 17.03.2020 р.

При цьому, відповідача не звільнено від виконання обов`язків, що покладені на нього ст. 39 Закону № 3038-VI та п.п. 24-27 Порядку № 461.

Відповідачем не надано до суду доказів зупинення його роботи у зв`язку із запровадженням карантину чи існування будь-яких об`єктивних перешкод для розгляду заяви позивача у строки, встановлені законом та Порядком.

Суд апеляційної інстанції вважає, що зупинення перебігу строку надання адміністративної послуги за відсутності об`єктивних перешкод для своєчасного виконання відповідачем покладених на нього обов`язків, не є підставою для зволікання із прийняттям рішення за заявою позивача. Додатковим свідченням того, що запровадження карантину та зупинення перебігу строку надання адміністративної послуги не були перешкодою для прийняття рішення є той факт, що рішення про відмову у видачі сертифіката прийнято відповідачем 07.04.2020, тобто до закінчення карантину. Крім того, за твердженням відповідача ним було повідомлено позивачу про продовження строку розгляду заяви. На підтвердження цього надано копію листа № 182 від 08.04.2020 (а.с. 125). Рішення ж про відмову у видачі сертифіката за заявою позивача прийнято відповідачем 07.04.2020, тобто про продовження строків розгляду заяви відповідач повідомив позивачу вже після прийняття рішення.

Відповідно до ч.ч. 8-9 ст. 38 Закону № 3038-VI, експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що невиправдана, без об`єктивних для того причин затримка відповідачем у розгляді заяви про прийняття об`єкта в експлуатацію та видачу сертифіката порушує право позивача на використання збудованого об`єкта, а отже допущена відповідачем бездіяльність є протиправною.

Згідно із п.п. 23, 27 Порядку № 461, Сертифікат видається органом державного архітектурно-будівельного контролю за формою, наведеною у додатку 7 до цього Порядку.

Підставою для відмови у видачі сертифіката є: 1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката; 2) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; 3) невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил.

У разі прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката орган державного архітектурно-будівельного контролю надсилає замовнику (його уповноваженій ним особі) протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви рішення з обґрунтуванням причин відмови за формою згідно з додатком 11 до цього Порядку.

Після усунення недоліків, що стали підставою для прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката, замовник може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для видачі сертифіката.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в оскаржуваному рішенні від 07.04.2020 р., відсутні посилання на зазначені норми закону чи Порядку, а також відповідачем не зазначено яку саме з наведених у нормативних актах підстав для відмови у видачі сертифіката ним виявлено. Фактично відповідачем вказано на недоліки змісту та оформлення проектно-кошторисної документації.

Під час розгляду справи встановлено, що 09.09.2020 р. позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про видачу сертифіката відповідності закінченого будівництвом об`єкта проектній документації.

При цьому, повторно подано акт готовності об`єкта до експлуатації від 23.12.2019 р., тобто той же самий документ, який подавався разом з заявою від 10.03.2020 р.

Відповідач 10.09.2020 р. видав сертифікат СМ 28, яким засвідчив відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтвердив його готовність до експлуатації (а.с. 129-138).

Будь-які докази вчинення позивачем дій для усунення зазначених у рішенні про відмову в видачі сертифіката від 07.04.2020 р. недоліків відповідачем не надано, також не надано і будь-якого обґрунтування щодо видачі сертифікату на підставі тих же документів, за якими прийнято рішення про відмову у його видачі.

Отже, приймаючи рішення про видачу сертифіката відповідач фактично визнав відсутність підстав для відмови у його видачі.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення від 07.04.2020 р. № СМ 67 про відмову у видачі сертифіката є протиправним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 77, 229, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 по справі № 480/2303/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 27.04.2021 р.