Справа № 522/4642/21
Суддя: Павлик І. А.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/4642/21
Провадження № 2-а/522/187/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Середи А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Ворсуляка О.В.,

представника відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 355 про примусове повернення в країну походження громадянина Казахстану ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2021 позивач звернувся до суду із позовом до ГУ ДМС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДМС України в Одеській області № 355 про примусове повернення в країну походження громадянина Казахстану ОСОБА_1 .

23.03.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 01.04.2021.

01.04.2021 у зв`язку із неявкою відповідача судовий розгляд справи відкладено на 12.04.2021.

05.04.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.04.2021 у зв`язку із перебуванням судді у щорічній основній відпустці з 12.04.2021 по 16.04.2021 (наказ Голови суду Кічмаренка С.М. від 12.04.2021 № 41-в/тм/с), розгляд справи відкладено на 21.04.2021.

20.04.2021 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

21.04.2021 в судове засідання з`явилися позивач, представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд поновити строк для звернення із адміністративним позовом до суду, проти задоволення якого виступив представник відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав поданий до суду відзив та просив суд залишити позов без розгляду, у зв`язку із пропуском строків звернення до суду, про що представник позивача заперечував та просив суд не задовольняти дане клопотання.

Ухвалою суду від 22.04.2021 клопотання представника позивача задоволено, поновлено позивачу строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 22.04.2021 у задоволені клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

23.05.2019 ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення № 355 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства громадянина Казахстану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовим підґрунтям якого стало рішення про скасування дозволу на імміграцію позивачу, інформацію про існування якого повідомило інше відомство - СБ України, у розпорядженні якого також не було належних, допустимих і достовірних доказів даного факту. Таким чином, на момент затримання останнього ані копії рішення про скасування дозволу на імміграцію, ані доказів того, що він обізнаний про це у працівників зазначених відомств не було. Окрім того позивач повідомив відповідача, що свій екземпляр рішення не отримував та йому нічого не відомо про такі обставини.

Позивач зазначив, що періодично перевіряє дійсність своєї посвідки на постійне проживання на офіційному сайті ДМС України, користуючись відповідною веб-послугою. При перевірці було встановлено, що інформація про визнання недійсним посвідки позивача ІН № 159157 в базах даних ДМС відсутня. За таких умов ОСОБА_1 не міг оскаржити рішення про скасування дозволу на імміграцію у встановленому законом порядку. Однак, відповідач всупереч всіх обставин зробив необґрунтований висновок про незаконне перебування позивача на території України.

За твердженням позивача, судячи із дій відповідача, у нього самого були сумніви в законності і обґрунтованості прийнятого ним оскаржуваного рішення про примусове повернення ОСОБА_1 , що підтверджується тим, що 27.05.2019 (через чотири дні після прийняття оскаржуваного рішення) відповідач електронною поштою направив запит № 5100.5.5/6823-19 від 27.05.2019 до Центрального міжрегіонального ДМС у м. Києві та Київській області, в якому просив: «підтвердити чи спростувати факт та законність документування посвідкою на постійне проживання в Україні ОСОБА_1 ».

Крім того, у даному запиті не було поставлено питання про наявність доказів вручення, направлення, сповіщення іншим чином позивача про прийняття рішення про скасування йому дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання.

За даних умов будучи незаконно затриманим 23.05.2019 ОСОБА_1 , був опитаний посадовими особами ГУ ДМС в Одеській області із суттєвими порушеннями закону, без залучення перекладача, так як українською мовою він не володіє, без сповіщення центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, примушений підписати документи українською мовою, і звільнений у той же день, з вказівкою на те, що він має виїхати з території України до 09.06.2019. Однак, копія оскаржуваного рішення від 23.05.2019 в подальшому ОСОБА_1 не вручалась.

Відповідь на запит № 5100.5.5/6823-19 від 27.05.2019 із додатком відповідач отримав із Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області 03.06.2019 засобами електронної пошти за № 8101.6/14851-19 від 03.06.2019, однак позивача про це не повідомив. Крім того, він не отримав із ДМС України у м. Києві головної інформації - чи був обізнаний із рішенням ДМС України у м. Києві від 20.08.2018 № 146638 про скасування дозволу на імміграцію в Україну сам ОСОБА_1 , чи отримував його копію.

Отже, відповідач маючи обґрунтовані сумніви в існуванні рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну і посвідки, а також не пересвідчившись у виконанні вимог ст. 13 Закону України «Про імміграцію» стосовно ОСОБА_1 і належного його сповіщення про таке рішення, не перевірив інших обставин, які можуть завадити йому виїхати з України, а протиправно прийняв та затвердив оскаржуване рішення про примусове повернення в країну походження, копію якого також не вручив позивачу. Окрім того, позивач отримав копію оскаржуваного рішення тільки разом із позовом ГУ ДМС України в Одеській області про його видворення 17.09.2020.

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача наголошує на тому, що оскаржуване рішення було прийняте у встановленому законом порядку, оскільки відповідач станом на 23.05.2019 перебував на території України нелегально. Щодо відсутності перекладача під час вчинення вище зазначених дій, вказує, що чинним законодавством не передбачено обов`язок перекладу документів, на мову якою володіє ОСОБА_1 . Окрім того, згідно пояснень наданих ним та розписки про отримання оскаржуваного рішення перекладача він не потребував. Також позивачу доведена інформація про можливість звернутися до центру з надання безоплатної допомоги та про те, що рішення від 23.05.2019 можна оскаржити в судовому порядку.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.12.2017 ОСОБА_1 надано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі п. 6, ч. 2, ст. 4 Закону України «Про імміграцію», що документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 15.02.2018.

20.08.2018 ГУДМС України у м. Києві було прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну № НОМЕР_2 громадянину Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1, ч. 1, ст. 12 Закону України «Про імміграцію».

23.05.2019 стосовно позивача, складено протокол про адміністративне правопорушення та ПР МОД № 008427 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.05.2019 ПН МОД № 008427 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 1 700,00 грн.

23.05.2019 ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення № 355 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства громадянина Казахстану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.09.2020 позивача було повторно виявлено на ринку «Привоз» та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення ПР МОД № 003708 та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МОД № 003708 в розмірі 1 700,00 грн.

17.09.2020 відповідач звернувся до Приморського районного суду м. Одеса із адміністративними позовами до ОСОБА_1 про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України та про примусове видворення громадянина Казахстану, у задоволені яких судом було відмовлено.

18.03.2021 позивач звернувся із адміністративним позовом до ГУ ДМС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 23.05.2019 № 355.

Судом встановлено, що в матеріалах наданих представником відповідача до відзиву містяться підписані ОСОБА_1 розписка від 23.05.2019 про отримання ним другого примірника оскаржуваного рішення та пояснення від 23.05.2019, згідно яких він бажає давати пояснення українською мовою та в участі перекладача не потребує.

Водночас будучи присутнім 21.04.2021 у судовому засіданні разом із своїм представником, ОСОБА_1 повідомив суд, що української мови він не розуміє, а в буденному житті використовує російську мову. На неодноразові звернення до нього суду українською мовою, він не відповідав, в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно не розуміє української мови, а відтак підписуючи вказану вище розписку від 23.05.2019 про отримання ним другого примірника оскаржуваного рішення та пояснення від 23.05.2019, він не розумів що в них викладено та відповідно не усвідомлював наслідків оскаржуваного рішення, змісту якого він не розумів через незнання української мови.

Суд акцентує, що право іноземця на перекладача закріплено в пункті 1 статті 5 Декларації про права людини відносно осіб, що не є громадянами країни, в якій проживають, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 13.12.1985 на виконання Міжнародних пактів про права людини, що ратифіковані Україною.

У пункті 2 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також визначено, що кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього.

Про важливість забезпечення права особи на перекладача неодноразово наголошувалось в рішеннях Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН» від 28.11.1978, рішення у справі «Камазінскі проти Австрії» від 19.12.1989 та рішення у справі «Артіко проти Італії» від 30.05.1980).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 522/14605/17 зазначив, що дотримання права іноземця на перекладача при прийнятті суб`єктом владних повноважень рішень відносно нього є достатньою і необхідною правовою підставою вважати, що він обізнаний з його змістом і сутністю, а отже, знає або повинен знати про втручання в його права.

Окрім цього, судом встановлено, що у рішенні від 23.05.2019 № 355 працівниками ГУ ДМС України в Одеській області допущено технічну помилку та упущено слово «затриманий», що є стилістичним та логічним у даному випадку.

Відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу», а саме ч. 1 ст. 14 право на безоплатну правову допомогу мають особи, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Тобто, з моменту затримання, особа має право на всі види правових послуг, які передбачені ч. 2 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу». Так в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують те, що позивачу були надані правові послуги відповідно до вище наведено закону. Крім того, відсутні відомості про будь-яке рішення Центру з надання адміністративних послуг. У відзиві на позовну заяву містяться лише посилання представника відповідача на те, що така допомога позивачу пропонувалась, але підтвердження цього не надано.

Даний факт, є вкрай важливий для з`ясування обставин даної категорії справ, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 11.02.2020 у справі № 473/4762/19.

Поряд з цим, при прийнятті оскаржуваного рішення 23.05.2019 № 355 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства громадянина Казахстану ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ГУ ДМС України в Одеській області не з`ясовувало склад сім`ї позивача, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей та вагітної дружини (остання дитина народилася у жовтні 2019 року, а на момент прийняття оскаржуваного рішення його дружина перебувала на 4-му місяці вагітності).

Згідно з висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 18.06.2020 у справі № 758/13408/18, обов`язок перевіряти ступінь втручання у сім`ю іноземця покладається не тільки на суди, а перш за все на органи ДМС при розгляді питання про примусове повернення іноземця у країну походження.

Окрім цього, заслуговує уваги і той факт, що на момент винесення оскаржуваного рішення у працівників ГУ ДМС України в Одеській області не було рішення від 20.08.2018, прийнятого ГУДМС України у м. Києві про скасування дозволу на імміграцію в Україну № НОМЕР_2 громадянину Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1, ч. 1, ст. 12 Закону України «Про імміграцію», а керувалися вони лише інформацією, наданою СБ України.

Наведені обставини справи та правові висновки Верховного Суду з питань застосування норм права у подібних правовідносинах як окремо, так і у своїй сукупності вказують на протиправність спірного рішення ГУ ДМС України в Одеській області, що є підставою для його скасування.

Керуючись, ст.ст. 72-74, 77, 90, 242-246, 250, 255, 288 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 355 про примусове повернення в країну походження громадянина Казахстану ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23.05.2019 № 355 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства громадянина Казахстану ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст рішення складено 23.04.2021.