Справа № 480/4986/20
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 р.Справа № 480/4986/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

відповідач - ОСОБА_1

представник відповідача - Василющенко В.В.

представик позивача - Моїсеєнко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2020, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 07.12.20 по справі № 480/4986/20

за позовом Головного управління ДПС у Сумській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Головне управління ДПС у Харківській обл. у Сумській області (далі ГУ ДП у Харківській обл., позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 ( далі ФОП ОСОБА_1 , відповідач), в якому просило:

- стягнути з ФОП ОСОБА_1 за рахунок коштів на рахунках в банках, обслуговуючих такого платника податків та готівки, що належить такому платнику податків, податковий борг загальною сумою 20 290, 28 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 20290,28 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 зазначив, що житлові будинки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 належать на праві приватної власності ОСОБА_1 як фізичній особі, тоді як позивач звернувся з позовом до ФОП ОСОБА_1 . Крім того, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 є непридатним для проживання, що підтверджується рішенням Лебединського районного суду Сумської обл. від 01.12.2015, а тому відповідно до 266.2.1. п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України ( далі ПК України) не є об`єктом оподаткування. Вказав, що судом першої інстанції не взято до уваги , що податкова вимога від 16.09.2015 № 5757-18 на суму 3504,30 грн. йому не направлялася, а квитанція надана позивачем на спростування цього факту датована 06.11.2015 та не може бути взята до уваги. Податкове зобов`язання на суму 2372,12 грн, визначене у податковому повідомленні рішенні ( далі ППР) від 16.06.2015 №675-17 сплачене ним в повному обсязі 28.08.2015, що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.428150433.1 АТ КБ ПриватБанк. ППР № 0-1825 на суму 3780,714 грн. отримане ним 07.02.2020, яка з урахуванням вимушеного звернення для з`ясування правильних реквізитів одержувача коштів, була сплачена в повному обсязі 27.03.2020, що підтверджується дублікатом чеку та дублікатом квитанції № 0.0..1 АТ КБ ПриватБанк. ППР від 22.08.2017 №69668-18, яке містить податкове зобов`язання на суму 4208,25 грн, а не 4108,34 грн. як вказує позивач, йому не направлялось, що було підтверджено представником позивача у судовому засіданні. ППР від 23.08.2018 № 0-1825 на суму 5169,60 грн та ППР № 0-1825 на суму 5910,40 грн. на його адресу також направлені не були.

19.02.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження по справі № 480/4986/20.

12.03.2021 на адресу суду від ГУ ДПС у Сумській обл. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддюдоповідача, відповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорені сторонами.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належать об`єкт житлової нерухомості - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальна плаща 369,6 кв.м., (а.с.97), а також житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.100).

16.06.2015 податковим органом сформовано ППР №675-17 щодо ОСОБА_1 на суму податкового зобов`язання у розмірі 2372,12 грн щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.40)

16.06.2015 податковим органом сформовано ППР №678-17 щодо ОСОБА_1 на суму податкового зобов`язання у розмірі 901,38 грн. на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке сплачено позивачем у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції. ( а.с.92)

16.06.2015 податковим органом сформовано ППР № 677-17 щодо ОСОБА_1 на суму податкового зобов`язання у розмірі 2602,92 грн. на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке сплачено позивачем у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції. ( а.с.93)

28.08.2015 ОСОБА_1 сплачено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на житловий будинок у розмірі 2372,12 грн, що підтверджується копією квитанції ПриватБанк від 28.08.2015 ( дублікат квитанції №0.0.428150433.1, код квитанції 887914021)

16.09.2015 податковим органом сформовано податкову вимогу № 5757-18 щодо ОСОБА_1 на суму податкового боргу у розмірі 3504,30 грн (а.с. 10).

22.08.2017 податковим органом сформовано ППР №69668-18 щодо ОСОБА_1 на суму 4208,25 грн за 2016 рік на житловий будинок який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.12)

22.08.2017 податковим органом сформовано ППР №69667-18 щодо ОСОБА_1 на суму 3680,80 грн., яке нараховано на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . за 2016 рік ( а.с. 94)

23.07.2018 податковим органом сформовано ППР №0-1825 щодо ОСОБА_1 на суму 5169,60 грн. нараховане на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .( а.с.14);

23.07.2018 податковим органом сформовано ППР №0-1825 щодо ОСОБА_1 на суму 5910,40 грн. нараховане на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.15)

20.12.2019 податковим органом сформовано ППР №0-1825 щодо ОСОБА_1 на суму 3780,71 грн. нараховане на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с. 18)

27.03.2020 ОСОБА_1 сплачено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на житловий будинок у розмірі 3780,71 грн, що підтверджується копією квитанції ПриватБанк ( дублікат квитанції №0.0.6.1, код квитанції 1912-3662-5097-6180) ( а.с.43).

20.12.2019 ГУ ДПС у Сумській обл. винесено ППР №0-1825 на суму 1100,44 грн., яка нараховане на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .( а.с.95).

19.06.2020 ГУ ДПС у Сумській обл. сформовано довідку розрахунок податкової заборгованості перед бюджетом ФОП ОСОБА_1 станом на 18.06.2020 щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 20 290,28 грн ( 18 969,05 грн основний платіж; 1321,23 грн пеня) ( а.с.7).

З метою стягнення податкової заборгованості з ФОП ОСОБА_1 у розмірі 20 290,28 грн. ГУ ДПС у Сумській обл. звернулось до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що узгоджена сума грошового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які не є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 20290,28 грн своєчасно та в повному обсязі відповідачем не сплачена, а відтак наявні підстави для її стягнення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до визначень, наведених у пп. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п.п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп.14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За приписами п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з п.п. 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (п.п. 266.7.2. п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.10.3. п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) у межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Положеннями п.п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України визначено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У пункті 58.2 статті 58 ПК України закріплено положення, згідно з яким податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Положеннями п.58.3 ст.58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з п. 42.1, п.42.2 ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Аналогічні за змістом положення містяться у п.п. 3, 5 р. ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженому наказом Мінфіну України від 28.12.2015 № 1204 (далі - Порядок № 1204).

Відповідно до п.п. 1, 2 р. IV Порядку № 1204 структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення, вносить його до реєстру податкових повідомлень-рішень, надісланих (вручених) платникам податків - юридичним особам (додаток 15), або до реєстру податкових повідомлень-рішень, надісланих (вручених) платникам податків - фізичним особам (додаток 16), які ведуться в цілому в контролюючому органі.

Після вручення (отримання інформації щодо вручення) податкового повідомлення-рішення платнику податків структурний підрозділ, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, у той самий день передає другий примірник / корінець податкового повідомлення-рішення (з відміткою про вручення платнику податків) структурному підрозділу, який його склав (у разі надіслання податкового повідомлення-рішення поштою з повідомленням про вручення - разом із таким повідомленням про вручення або невручення поштового відправлення).

Таким чином, податковий орган при направленні на адресу фізичної особи (місце проживання або останнє відоме місцезнаходження) ППР поштою повинен відобразити дату відправлення на корінці ППР та прикріпити до нього повернуте повідомлення про вручення, в якому зазначається дата вручення або причини невручення.

Отже, для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі ППР поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи; повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення; відповідність дати відправлення на корінці ППР даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічні висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 у справі №826/14361/16; у постанові від 26.03.2019 у справі №П/811/2406/17; у постанові від 28.08.2018 у справі №820/3714/16, які, в силу приписів ч. 5 ст.242 КАС України, враховуються судом апеляційної інстанції.

Судовим розглядом встановлено, що ГУ ДПС у Сумській обл. відносно ОСОБА_1 визначено податкові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки за 2015-2018 роки та сформовано податкову вимогу від 16.09.2015 № 5757-18 на суму податкового боргу у розмірі 3504,30 грн., а також ППР №675-17 від 16.06.2015 на суму 2372,12 грн; ППР №678-17 від 16.06.2015 на суму 901,38 грн; ППР від 16.06.2015 № 677-17 на суму 2602,92 грн.; ППР від 22.08.2017 №69668-18 на суму 4208,25 грн; ППР від 22.08.2017 №69667-18 на суму 3680,80 грн.; ППР від 23.07.2018 №0-1825 на суму 5169,60 грн; ППР від 23.07.2018 №0-1825 на суму 5910,40 грн.; ППР від 20.12.2019 №0-1825 на суму 3780,71 грн.; ППР від 20.12.2019 № 0-1825 на суму 1100,44 грн.

На підтвердження направлення вказаних рішень податковим органом до суду надано копію фіскального чеку від 06.11.2015 №78 щодо відправлення рекомендованого листа ОСОБА_2 (а.с.11); копію поштового конверту (номер відправлення 871) з відміткою про повернення, у зв`язку із закінченням терміну зберігання та копію фіскального чеку щодо направлення рекомендованого листа ОСОБА_2 (а.с.16); копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №415 із зазначенням про особисте отримання адресатом ОСОБА_1 (номер відправлення 150)

Колегія суддів зазначає, що вказані документи не містять інформації про те, який саме документ був вкладений у поштові відправлення, що були надіслані засобами поштового зв`язку. Дані про відправлення за №150, №871 на офіційному веб-сайті Укрпошти відсутні, оскільки не зареєстровані в системі. Копія фіскального чеку, наданого разом з копією рекомендованого повідомлення № №415 не містить відомостей щодо дати та номеру, у зв`язку із нечіткістю зображення, а оригіналу вказаного документа до суду не надано. Копія довідки про повернення листа відправнику, у зв`язку із закінченням терміну зберігання не містить номера поштового відправлення, не дозволяє встановити адресу, за якою було скеровано поштове відправлення, дату направлення поштового відправлення, а також дату складання цієї довідки.

Жодних інших доказів на підтвердження направлення наведених вище рішень податкового органу ГУ ДПС у Сумській обл. до суду не надано.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження вручення ОСОБА_1 зазначених вище ППР та податкової вимоги, колегія суддів визнає необґрунтованим твердження податкового органу про те, що грошові зобов`язання, визначені у них, набули статусу узгоджених, що відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, виключає право контролюючого органу здійснювати заходи щодо стягнення визначених в них сум грошового зобов`язання, а відтак визнає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що сума податкової заборгованості у розмірі 20 290,28 грн є узгодженою.

Беручи до уваги викладені вище правові норми та враховуючи те, що сума податкової заборгованості у розмірі 20 290,28 грн є неузгодженою, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її стягнення з відповідача, а тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог податкового органу є помилковим.

Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначє.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4)неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ГУ ДПС у Сумській обл.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року по справі №480/4986/20 скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Сумській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 27.04.2021.