Справа № 140/3948/21
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/3948/21

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Дмитрук В.В., вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Хомич Роман Володимирович за допомогою системи «Електронний суд» звернувся з позовом в інтересах ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2021 ВП №64227737.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу 9-денний строк з моменту отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: 1) постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт майна боржника, на які зроблено посилання в тексті адміністративного позову, докази їх отримання (супровідний лист, конверт) або письмове пояснення щодо причин неможливості їх подання; 2) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

23.04.2021 на адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява представника позивача про усунення недоліків, до якої долучено постанови приватного виконавця Пироги С.С. від 20.01.2021: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про стягнення з боржника основної винагороди, супровідні листи від 20.01.2021 №№ 47, 48, 50, та яка, окрім іншого, містила обґрунтування підстав для поновлення строку звернення до суду.

У зазначеній заяві представником позивачем вказано про те, що строк на звернення до суду пропущено з поважних причин, з огляду на наступне:

1) ОСОБА_1 29 січня 2021 року отримав рекомендоване поштове відправлення із штрихкодовим ідентифікатором №451 надіслане на його адресу приватним виконавцем ОСОБА_2 , в якому містились вищевказані постанови від 20.01.2021 з супровідними листами і зі змісту даних документів вбачалось лише вчинення в рамках виконавчого провадження ряду процесуальних дій та, водночас, посилання на власне постанову про відкриття виконавчого провадження в даних документах було відсутнє, а тому, прийняти рішення щодо оскарження такої постанови в судовому порядку не вбачалось можливим;

2) Лише 05 квітня 2021 року шляхом подання приватному виконавцю ОСОБА_2 заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №64227737 через свого представника, позивач ОСОБА_1 вперше ознайомився зі змістом постанови про відкриття виконавчого провадження та дізнався про підстави для її прийняття, відповідно наведені обставини є об`єктивно непереборними і не залежали від волевиявлення позивача.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом, в тому числі й дотримання вимог пункту 1 частини другої статті 287 КАС України, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Додатково суд звертає увагу при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2021 ВП №64227737, та про яку позивач дізнався (з огляду на викладені у позовній заяві та заяві про усунення недоліків твердження) лише 05.04.2021 після отримання копії оскаржуваної постанови його представником у відповідача.

Верховний Суд у постанові від 14.05.2019р. по справі №815/3087/18 дійшов такого висновку:

«Суд не приймає доводів касаційної скарги, що про порушення свого права позивач дізнався у червні 2018 року, оскільки одноразова грошова допомога до 5 травня є щорічною виплатою, тому позивач повинен був дізнаватися про порушення своїх прав щороку при її отриманні в розмірі, меншому ніж передбачено законом».

В ухвалі від 22.01.2019 року по справі №360/2999/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про необхідність доведення позивачем та надання допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

Крім цього, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року по справі №706/1272/14-ц висловлена така ж позиція щодо необхідності доведення учасниками справи обставин пропуску строку звернення до суду.

«Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.»

Частиною другої статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Як вбачається з наданих на вимогу суду постанов приватного виконавця від 20.01.2021, усі вони містять: назву виконавчого документу виконавчий лист Луцького міськрайонного суду №2-1808/11 від 29.08.2011, його вимоги стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 321273,38 грн. заборгованості за кредитним договором та по 850 грн судового збору та по 60 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного, найменування та дані боржника і стягувача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місто Київ, вулиця Вікентія Хвойки, 15/15, ), реєстраційний номер виконавчого провадження 64227737.

Постанова про арешт майна боржника від 20.01.2021 містить також і дані про винесення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, суд констатує, що отримавши 29.01.2021 зазначені постанови від 20.01.2021, позивач зобов`язаний був проявити належну зацікавленість щодо причин та підстав відкриття виконавчого провадження №64227737, в той час як договір про надання правничої допомоги, як вбачається з ордеру серії АС №1015073, укладено з представником лише 26.03.2021 (копія договору суду не надана), а звернення до суду відбулося лише 15.04.2021, тобто з порушенням 10-денного строку на звернення до суду.

При цьому, суд зазначає також, що сам ордер серії АС №1015073 датований 15.04.2021, однак на підставі його оригіналу представник позивача вже 05.04.2021 ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, як вбачається з копії заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 05.04.2021, долученої представником до позовної заяви

У Справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відтак, наведені вище обставини не можуть бути визнані судом поважною причиною пропуску строку звернення до суду, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.

Згідно із пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, частиною першої зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Таким чином, оскільки наведені у заяві обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, тому позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича про визнання протиправною та скасування постанови, - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.В. Дмитрук