Справа № 823/5163/15
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/5163/15 Головуючий у 1 інстанції: Руденко А.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Безименної Н.В.

Оксененка О.М.

За участю секретаря Яблонської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Сільвер Фуд" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Сільвер Фуд" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Приватне підприємство "Сільвер Фуд" звернувся до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці ДФС про визначення митної вартості товару №902000003/2015/202198/2 від 15.06.2015 року;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №902000003/2015/00084 від 09.06.2015 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20 січня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року апеляційну скаргу Приватного підприємства «Сільвер Фуд» задоволено. Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20 січня 2016 року скасовано. Адміністративний позов Приватного підприємства «Сільвер Фуд» до Черкаської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Черкаської митниці Державної фіскальної служби про визначення митної вартості від 15.06.2015 №902000003/2015/202198/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.06.2015 №902000003/2015/00084.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18 червня 2020 року касаційну скаргу Черкаської митниці ДФС задоволено частково. Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20 січня 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Приватне підприємство "Сільвер Фуд" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що при визначенні митної вартості товарів оскаржуваним рішенням від 15.06.2015 р. №902000003/2015/202198/2 за другим методом відповідач протиправно не врахував приписи п.2 ст. 59 МК України щодо наявності умов, за яких товари можна вважати ідентичними, та винесено рішення не у спосіб та не в порядку, що передбачені митним законодавством України.

09 квітня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Київської митниці Держмитслужби надійшов відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним, прийнятим з повним та правильним встановленням обставин справи та з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

19 квітня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Приватного підприємства "Сільвер Фуд" надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, в якому просить відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку наявністю у представника позивача підозри на захворювання гострої респіраторної хвороби COVID-19. . Однак, доказів поважності причин неможливості забезпечення участі представника відповідача у судовому засіданні до суду апеляційної інстанції не надано, у зв`язку із чим, у задоволенні даного клопотання колегією суддів відмовлено.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.10.2010 р. «Ice Fresh Seafood» (Ісландія) (продавець) та Приватне підприємство "Сільвер Фуд" (покупець) уклали Контракт № 5 про покупку-продаж рибної продукції, згідно з яким, продавець продав, а покупець купив на умовах поставки SIF Клайпеда, а також, з погрузкою на автомобіль покупця в м. Клайпеда рибу свіжоморожену нерозроблену, рибу свіжоморожену розроблену на різні види (способи) розробки, фаршу рибного свіжомороженого, ікру рибну свіжоморожену, ракоподібних та молюсків морожених. Повна та точна номенклатура товару вказується в доповненнях до договору (специфікації), яка є невід`ємною частиною контракту ( п. 1 Предмет контракту) (а.с.28-31).

Ціна за проданий товар по даному Контракту встановлюється в доларах США за метричну тону нетто, включаючи вартість тари, упаковки та маркування товару, а також, затрати на завантаження, укладку та сепарацію товару на транспорт покупця, вартість сепараційних матеріалів, температурний режим, необхідний для зберігання товару, завантаження товару на автомобіль покупця. На кожну обумовлену партію виставляється ціна та кількість, що вказані в Специфікації до даного контракту ( п. 2 Ціна строки поставки Контракту).

21 травня 2015 року на виконання Контракту № 5 від 12.01.2010 р. покупцем та продавцем підписано Додаток № 71 (специфікація), відповідно до якого, «Ice Fresh Seafood» поставляє ПП «Сільвер Фуд» ікру мойви глазурь 15 % від маси нетто ікри, країна походження Ісландія, ціна 2,75 доларів США/кг, загальна сума 49247,00 доларів США. Валюта платежу: долари США, умови оплати 30 календарних днів (а.с.31).

08 червня 2015 року на адресу ПП «Сільвер Фуд» надійшов вантаж ікра мойви свіжоморожена у кількості 17908 кг за ціною 2,75 дол. США за кг. на загальну вартість 49247,00 дол. CШA, відповідно до міжнародної товаро-транспортної накладної CMR А № 001798.

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним Контрактом товару ПП «Сільвер Фуд» до митного органу подано митну декларацію за формою МД-2; копію Зовнішньоекономічного договору від 12.01.2010 р. №5; копію Додаткової угоди до Зовнішньоекономічного договору від 25.12.2012 р. №7, Додаток (специфікація) від 21.05.2015 р. №71; інвойс від 21.05.2015 р. №90167638; довідку вартості послуг транспортування товару від 08.06.2015 р. №368; копію Договору перевезення від 05.11.2015 р. №050511.

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, згідно вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України, митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару та повідомив декларанта про виявлені в наданих документах розбіжності, а також, про відсутність в документах всіх відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена, та про підтвердження числових значень складових митної вартості товару.

На вимогу Черкаської митниці ДФС позивач додатково надав: сертифікат про походження від 29.05.2015 р.; комерційну пропозицію від 21.05.2015 р., сертифікат якості від 21.05.2015 р.; копії митних декларацій Литви № 435, 15LTLU9000EK01D8 А6, 15LTLU9000148СЕD8D6; Висновок експерта від 11.06.2015 р. № 0-358.

30 липня 2015 року ПП «Сільвер Фуд» листом від 30.07.2015 року №181 додатково надав: калькуляцію собівартості виробництва від 26.06.2015 р.; копію Доповнення від 14.07.2015 р. №8 до Контракту від 12.01.2015 р. №5; копію Доповнення від 28.02.2015 р. №5 до Контракту від 12.01.2015 р. №5; копію Додатку від 21.05.2015 р. №71 до Контракту від 12.01.2015 р. №5; копію Додаткової угоди від 28.12.2015 р. №7 до Контракту від 12.01.2015 р. №5; сертифікат якості від 21.05.2015 р.; копію рахунку на перевезення від 08.06.2015 . №95; копію заявки на перевезення від 26.05.2015 р..

15 червня 2015 року Черкаською митницею ДФС прийнято рішення про визначення митної вартості товару №902000003/2015/202198/2, згідно з яким, митну вартість для товару «ікра мойви свіжоморожена» встановлено за другорядним методом резервним методом на рівні 6 доларів США/кг та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №90200003/2015/00084.

Не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів і карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Частиною 1 статті 318 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачено, що усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

У відповідності до п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Нормами частини 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

За змістом ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини 7 статті 257 МК України, перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Частиною 1 статті 264 МК України передбачено, що митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Нормами частини 6 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

За правилами ч.ч. 1-2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частиною 2 ст. 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Приписами ч.ч. 4-5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Нормами частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями частини 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За приписами ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У відповідності до ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Нормами частини 7 статті 54 МК України встановлено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частиною 1 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Положеннями частини 2 статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Черкаська митниця ДФС в оскаржуваному рішенні про визначення митної вартості товару, зокрема, зазначає, що, згідно з даних інвойсу від 21.05.2015 року № 90167638, продавець товару Ice Fresh Seafood залишається власником даної партії товару до моменту отримання оплати від покупця у повному обсязі. Враховуючи відомості ТСД, оплата за дану партію товару покупцем не здійснювалась, відтак, на переконання відповідача, наявні додаткові істотні умови, що можуть впливати на вартість товару.

Так, з матеріалів справи випливає, що 25 вересня 2015 року ПП «Сільвер Фуд» здійснено оплату ICE FRESH SEAFOOD за ікру мойви свіжеморожену згідно з рахунку-фактури № 90167638 від 21.05.2015 р.

Платіжним доручення в іноземній валюті від 29 вересня 2015 року № 1105 (реквізити платежу: сума 49247 дол. США; отримувач: ICE Fresh Seafood. GLERARGOTU 30-600AKLIREIRI, ICELAND; призначення платежу: оплата за ікру мойву свіжеморожену згідно з контрактом № 5 від 12.01.2010 р.) позивачем підтверджено істотні умови Договору, що впливають на вартість товару, а також, підтверджено умови поставки СІF та Контрактом від 12.01.2010 року №5.

Відповідно до ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Виходячи з норм цивільного законодавства та законодавства, шо регулює порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, ціна зовнішньоекономічного договору є обов`язковою умовою договору, а інвойс є невід`ємною частиною договору.

Відтак, позивачем була сплачена вартість товару - ікри мойви свіжомороженої на рівні 2,75 дол. США/кг.

Відповідач, також, зазначає, що в наданих декларантом документах наявні розбіжності та відсутні всі відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зокрема, п. 2 Контракту від 12.01.2010 року №5 встановлено, що на кожну партію товару встановлюється ціна, кількість в окремій специфікації.

Попри вказане, колегія суддів зауважує, що платіжним доручення в іноземній валюті від 29 вересня 2015 року № 1105 позивачем вже підтверджено істотні умови зовнішньоекономічного Контракту № 5 від 12.01.2010 р. з компанією «Ice Fresh Seafood» за ціною контракту.

Зокрема, у зазначеному платіжному дорученні вказано: « 70. Detail of payment PAYMENT FOR CAPELIN ROE FROZEN ACCODING WITH THE CONTRACT N 5 DD 12.01. 2010» ( 70 «Деталі платежу оплата за ікру мойву свіжоморожену, згідно Контракту № 5 від 12.01.2010 р.»).

При цьому, як вірно наголошено апелянтом, посилання в платіжному дорученні в іноземній валюті на відповідну специфікацію прямо не передбачено постановою Правління НБУ від 03.12.2003 р № 514.

В оскаржуваному рішенні про визначення митної вартості товару №902000003/2015/202198/2 від 15 червня 2015 року Черкаська митниця Державної фіскальної служби наголосила, що в специфікації на місці реквізитів продавця товару зазначено невідому компанію HB Grandi HF, реквізити якої (найменування, печатка) відрізняються від реквізитів продавця, згідно з п. 8 Контракту від 12.01.2010 р. №5 - компанія Ice Fresh Seafood. Відтак, на думку відповідача, зовнішньо-економічна операція здійснювалась з використанням посередників, відомості щодо яких декларантом митниці не надавалась або митниці надано документи, які містять неправдиві дані.

Крім того, згідно з тверджень апелянта, наданий митниці Додаток від 21.05.2015 року № 71 із печаткою фірми Ice Fresh Seafood, підписаний директором ОСОБА_1 , в той час, як, відповідно до Контракту від 12.01.2010 р. №5, директором даної компанії є ОСОБА_2.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів підкреслює, що розбіжності в підписах контракту, інвойсу, додатку (специфікації) або реквізитів продавців не стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Водночас, з пояснень ПП «Сільвер Фуд» вбачається, що митниці було надано Доповнення № 7 та 8 до Контракту на купівлю-продаж рибопродукції від 12.01.2010 р., які підписані Gustav Balvinssoon та скріплені печатками компанії «Ice Fresh Seafood». Відтак, відбулася заміна Директора продавця компанії Ice Fresh Seafood» із ОСОБА_2 на Gustav Baldvinsson.

Посилання відповідача на те, що заявлені митниці відомості щодо дати виготовлення товару протирічать відомостям, які містяться в сертифікаті якості від 21.05.2015 року колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, розбіжності, виявлені в сертифікаті якості не впливають на митну вартість товару, зазначену у документах, що підтверджують цю вартість, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, оскільки, обґрунтованими є лише сумніви щодо розбіжностей, виявлених саме в документах, зазначених у частині 2 цієї статті.

Щодо зауважень апелянта в частині того, що Висновок експерта не містить об`єктивні, документально підтверджені дані, які піддаються обчисленню які б підтверджували заявлені митниці відомості щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає) сплаті, колегія суддів підкреслює, що незгода відповідача з Висновком Черкаської торгово-промислової палати № 0-358 від 11 червня 2015 року не може бути достатньою підставою для висновку про коригування митної вартості товару.

При цьому, згідно вказаного Висновку, ринкова вартість ікри мойви ввозиться на територію України (зі строком придатності до березня 2016 року) на умовах контракту №5 від 12.01.2010 року станом на дату експертного висновку може складати 2,75 дол. США/кг.

Зокрема, відповідачем ніяк не прокоментовано те, що при дослідженні ринкової ціни ікри мойви експертом були використані, зокрема, прайс-лист компанії Ice Fresh Seafood, Ісландія, від 21.05.2015 р., згідно з яким, вартість ікри мойви (Ісландія), строк зберігання до березня 2016 року, дата пропозиції 21.05.2015 р., умови поставки CIF Клайпеда, вартість 2,75 дол. США/кг; та дані мережі Інтернет на: ікру мойви (Ісландія), строк придатності 24 місяці, http://alibaba.com REYKYV1K SEAFOOD Ісландія, дата пропозиції 11.06.2015 р., умови поставки C1F Клайпеда, вартість 2,75 дол. США/кг та ікру мойви (Ісландія), строк придатності 48 місяців, http://alibaba.com Unversfied Supplier-NORDEN LTD Ісландія, дата пропозиції 11.06.2015 р., умови поставки любий порт світу, вартість 3-3.5 дол. США/кг.

Колегія суддів, також, приймає доводи апелянта, що митне оформлення товару «Ікра мойва свіжоморожена», що завозився ПП "Сільвер Фуд" на територію України, здійснено з кодом (рядок 33 митної декларації ), в той час, як митне оформлення товару, на яке посилається відповідач "ікра мойви морожена" з кодом 160432000, за своєю суттю є різним та не ідентичним, відтак, застосування другорядного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів є протиправним.

Також, як вбачається з митної декларації № 125110011/2015/5977.4 від 06 травня 2015 року, фізичні характеристики "ікри мойви мороженої" значно відрізняються від заявлених характеристик відповідача, щодо встановлення митної вартості за другорядним методом, оскільки, відповідно до Закону України "Про митний тариф", "ікра мойви", що ввезена ПП "Сільвер Фуд" відноситься до Групи 03 «Риба і ракоподібні, молюски га інші водяні безхребетні», а фізичні характеристики "ікри мойви мороженої", що ввезена ТОВ "Егерзунд" (митна декларація №125110011/2015/5977.4) відноситься до Групи 16 «Готові харчові продукти з м`яса, риби та ракоподібних, молюсків або інших водяних безхребетних», а отже мають іншу митну вартість.

Колегія суддів вважає за необхідне, також, зазначити, що, як вбачається з аналізу статті 57 Митного кодексу України, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Крім того, законодавцем обмежено право відповідача на визначення митної вартості товару шляхом застосування другорядних методів, зокрема, відповідач має право застосувати послідовно другорядні методи тільки у випадку, якщо неможливо визначити митну вартість попереднім методом.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 26 лютого 2019 року у справі №808/454/18 та від 19 червня 2018 року у справі №826/6346/16.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці Державної фіскальної служби про визначення митної вартості товару №902000003/2015/202198/2 від 15 червня 2015 року, а також, визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №902000003/2015/00084 від 09 червня 2015 року.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Сільвер Фуд», а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 287, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємство "Сільвер Фуд" задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов Приватного підприємства "Сільвер Фуд" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці Державної фіскальної служби про визначення митної вартості товару №902000003/2015/202198/2 від 15 червня 2015 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №902000003/2015/00084 від 09 червня 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, буд. 8-А, ) на користь Приватного підприємства "Сільвер Фуд" (19700, Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Обухова, 56, ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп.Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Безименна Н.В.

Оксененко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 26.04.2021 року.