Справа № 200/1817/21-а
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р. Справа№200/1817/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (місцезнаходження юридичної особи: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, б-р Машинобудівників, буд. 16, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 33-УБД від 14 січня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів, для ведення особистого селянського господарства, відповідно до заяви позивача від 09 грудня 2020 року № П-9332/0/36-20.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є він учасником АТО та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Отримавши вичерпану інформацію щодо земельної ділянки, на яку б бажав отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, 07 грудня 2020 року направив заяву до відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства, за кадастровим номером :02:000:1208. 04 лютого 2021 року позивач дізнався, що 14 січня 2021 року відповідачем був прийнятий наказ № 33-УБД про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. Позивач вважає спірний наказ протиправним, оскільки суперечить вимогам Земельного кодексу України. У зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а. с. 1-6).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а. с. 21-22).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

04 березня 2021 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. У відзиві відповідач зазначив, що у зв`язку з тим, що подані графічні матеріали не відповідають вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтовувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених встановленому законом порядку, у відповідності до ст. 118 Земельного кодексу України. Зазначає, що графічні матеріали, що подаються громадянами для безоплатного отримання у власність земельних ділянок мають ґрунтуватись на даних Державного земельного кадастру. Окрім того, на виконання постанови КМУ від 16 листопада 2020 року № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру видано наказ від 17 листопада 2020 року № 485 «Деякі питання передачі земельних ділянок господарського призначення державної власності до комунальної власності», яким необхідно передати земельні ділянки сільськогосподарського призначення з 17 листопада 2020 року у комунальну власність об`єднаним територіальним громадам, у відповідача відсутні правові підстави для прийняття рішення стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. На підставі зазначеного, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (арк. справи 30-37).

З 04 березня 2021 року по 26 березня 2021 року суддя Черникова А.О. знаходилась на лікарняному.

З 10 квітня 2021 року по 23 квітня 2021 року включно суддя Черникова А.О. перебувала у відпустці.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНКПП НОМЕР_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 10 січня 2019 року (а. с. 7-9, 10).

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса реєстрації: Україна, 84313, Донецька обл., м. Краматорськ, б-р Машинобудівників, буд. 16, організаційно-правова форма - орган державної влади.

07 грудня 2020 року позивач направив до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів, з кадастровим номером :02:000:1208, яка надійшла на адресу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області 09 грудня 2020 року та зареєстрована 09 грудня 2020 року за вхідним № П-9332/0/36-20 (а. с. 27).

До заяви позивач надав викопіювання з кадастрової карти із зазначенням орієнтовного місця розташування земельної ділянки та документи, які свідчать про переважне право отримання земельної ділянки, як учасника бойових дій (а. с. 29).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 33-УБД від 14 січня 2021 року, ОСОБА_1 відмолено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо введення безоплатно у власність земельної ділянки, розташованої на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів, орієнтовним розміром земельної ділянки 2,0000 га із цільовим призначенням для ведення особистого сільського господарств з таких підстав: подані матеріали не відповідають вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів,затверджених у встановленому законом порядку, у відповідності до статті 118 Земельного кодексу України (а. с. 28).

Не погоджуючись з наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 33-УБД від 14 січня 2021 року про відмову у надані дозволу на розроблення документації із землеустрою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом частини 2, 3 статті 22 Конституції України конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які б призводили до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 64 Конституції України визначає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, окрім випадків, передбачених самою Конституцією.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (надалі - ЗК України).

Згідно зі статтею 121 ЗК України, кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Підпунктом 31 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом «а» частиною третьою статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною шостою статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналізуючи зазначені норми ЗК України, суд дійшов висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Разом з тим, судом встановлено, що відмовляючи позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідачем у спірному наказі не було конкретизовано, в чому саме полягає невідповідність поданих позивачем графічних матеріалів вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, затверджених у встановленому законом порядку.

В свою чергу, частина 1 статті 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до пункту 1.3 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Держземагентства України від 18.05.2010 №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 №391/17686, межа земельної ділянки це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки.

Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово-картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Таким чином, графічні матеріали, які додаються до заяви, повинні містити обсяг даних, що дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та, у передбачених земельним законодавством випадках, надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

З матеріалів справи встановлено, що графічні матеріали, яка були подані позивачем з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою містять інформацію про ділянку, зокрема її кадастровий номер №:02:000:1208, що дозволяє ідентифікувати її розташування на місцевості (а. с. 12).

Таким чином, висновок відповідача про невідповідність поданих позивачем графічних матеріалів вимогам законів є помилковим, оскільки додані позивачем до заяви викопіювання слід розцінювати, як належні графічні матеріали в розумінні ч. 6 ст. 118 Земельного Кодексу України.

Щодо посилання відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року №1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», яким постановлено Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру забезпечити прискорення проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності та передачу з 17 листопада 2020 року земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність відповідно до статті 117 Земельного кодексу України, суд звертає увагу відповідача, що початок такої процедури жодним чином не свідчить про те, що земельна ділянка щодо якої виникли спірні правовідносини, перейшла до комунальної власності та припинення у відповідача обов`язків, визначених статей 116, 118 Земельного кодексу України.

Крім того, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про те, що земельна ділянка щодо якої виникли спірні правовідносини, перейшла до комунальної власності.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про протиправність наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 33- УБД від 14 січня 2021 року «Про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», а тому спірний наказ підлягає скасуванню.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки судом не досліджуються докази щодо розміру земельної ділянки, її місцезнаходження, її меж, тому належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача в даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 грудня 2020 року за вхідним № П-9332/0/36-20 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, що розташована на території Рівнопільської міської ради Волноваського району Донецької області за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 14 січня 2021 № 33-УБД та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, від 07 грудня 2020 року (зареєстровану за вхідним № П-9332/0/36/-20 від 09 грудня 2020 року) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність(безоплатно) орієнтовною площею 2,0000 (га) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області за кадастровим номером :02:000:1208 та прийняти відповідне вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Враховуючи що позивач звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом не розглядається.

Керуючись статтями 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 241-243, 245, 246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (місцезнаходження юридичної особи: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, б-р Машинобудівників, буд. 16, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 33-УБД від 14 січня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (за місцезнаходженням юридичної особи: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, б-р Машинобудівників, буд. 16, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, від 07 грудня 2020 року (зареєстровану за вхідним № П-9332/0/36/-20 від 09 грудня 2020 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовно площею 2,0000 (га) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області за кадастровим номером :02:000:1208 та прийняти відповідне вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений та підписаний 28 квітня 2021 року.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова