Справа № 160/6609/21
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 квітня 2021 року Справа 160/6609/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

26.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Служби безпеки України, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо зменшення відсотків розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року (день виключення зі списків особового складу СБУ), а саме: надбавки за особливості проходження служби, доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності та премії, що були встановлені на момент зарахування останнього у розпорядження із збереженням грошового забезпечення за наказом начальника Департаменту контррозвідки СБ України №137-ОС від 23.11.2015 року;

- зобов`язати Службу безпеки України внести зміни до наказу СБУ №928-ос від 20.07.2018 року в частині встановлення ОСОБА_1 розмірів відсотків щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що раніше були йому встановлені на момент зарахування у розпорядження та збережені наказом начальника ДКР СБУ №137-ОС від 23.11.2015 року;

- зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року (день виключення зі списків особового складу СБУ) в частині: надбавки за особливості проходження служби, доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності та премії, згідно розмірів відсотків, які йому були встановлені на момент зарахування у розпорядження із збереженням грошового забезпечення за наказом начальника Департаменту контррозвідки СБ України №137-ос від 23.11.2015 року (з врахуванням уже проведених виплат).

Згідно автоматизованого розподілу між суддями від 26.04.2021 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Перевіривши матеріали позовної заяви відповідно до вимог частини 1 статті 171 КАС України, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, зважаючи на такі обставини.

У відповідності до п.4, п.5 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в позовній заяві зазначається, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, позивач у позові просить визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення відсотків розмірів наступних щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивача, а саме: надбавки за особливості проходження служби, доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності, та премії, які були встановлені на момент зарахування позивача у розпорядження із збереженням грошового забезпечення за наказом начальника ДКР СБУ №137-ос від 23.11.2015 року, однак позивачем у позові не викладено обставин коли саме йому були зменшені відсотки (з якого періоду по який) та не додано таких доказів, які б свідчили про зменшення відсотків, до позову позивачем не додано в порушення вимог п.4, п.5 ч.5 ст.160, ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач у позові вказує, про те, що зменшення встановлених розмірів надбавки доплат та преміювання що були йому призначені до зарахування у розпорядження та збережені наказом ДКР СБУ №137-ос від 23.11.2015 року, іншим наказом №928-ос від 20.07.2018 року, між тим, належних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про зменшення відсотків розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивача, а саме: надбавки за особливості проходження служби, доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності, та премії, які були встановлені на момент зарахування позивача у розпорядження із збереженням грошового забезпечення за наказом начальника ДКР СБУ №137-ос від 23.11.2015 року.

У позові позивач просить визнати протиправними дій Служби безпеки України щодо зменшення відсотків розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року (день виключення зі списків особового складу СБУ), а саме: надбавки за особливості проходження служби, доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності та премії, що були встановлені на момент зарахування останнього у розпорядження із збереженням грошового забезпечення за наказом начальника Департаменту контррозвідки СБ України №137-ОС від 23.11.2015 року, однак, в позові не викладено обставин та не надано відповідних доказів, не наведено відповідних розрахунків, у порушення вимог п.4, п.5 ч.5 ст.160, ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 ст.245 КАС України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;

9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Окрім цього, згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа Стаббігс та інш. Проти Великобританії рішення від 22.10.1996 року, Девеер проти Бельгії рішення від 27.02.1980 року).

Отже, згідно матеріалів справи, встановлено, що позивачем оскаржуються дії Служби безпеки України щодо зменшення відсотків розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року (день виключення зі списків особового складу СБУ), а саме: надбавки за особливості проходження служби, доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності та премії, що були встановлені на момент зарахування останнього у розпорядження із збереженням грошового забезпечення за наказом начальника Департаменту контррозвідки СБ України №137-ОС від 23.11.2015 року.

Із вказаним позовом позивач звернувся до суду лише 26.04.2021 року.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Згідно ч.1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з наданням десятиденного строку з дня вручення цієї ухвали, протягом якого позивач має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати поважні причини його пропуску, а також надати суду докази поважності таких причин.

Згідно пунктами 6, 7, 11 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Судом встановлено, що у матеріалах адміністративного позову всупереч вищенаведеної норми відсутні відомостей про вжиття сторонами досудового врегулювання спору (за наявності), а також відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.123, п.4, п.5 ч.5 ст.160, ч.4, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169, ст.ст.243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку для звернення до суду із цим позовом, в якій вказати поважні причини його пропуску, а також надати суду докази поважності таких причин;

- уточненої позовної заяви у відповідності до кількості учасників справи, в якій викласти свої вимоги щодо предмета спору, згідно вимог ст.5, п. 4 ч.5 ст. 160, ст. 161, ст.245 КАС України та їх обґрунтування у відповідності до положень закону та із урахуванням висновків суду;

- доказів, що підтверджують виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням та відповідно наданням до суду доказів, що підтверджують вказані обставини, згідно положень п.п.4,5 ст. 160 КАС України;

- відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору;

- відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Для усунення недоліків, визначених даною ухвалою, позивачу встановлюється десятиденний строк, який обчислюється з дня отримання ним цієї ухвали.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Служба безпеки України (01601, м.Київ, вул. Володимирська, 33, ).

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В Ільков