Справа № 120/2116/19-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 120/2116/19-а

адміністративне провадження № К/9901/9335/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Він-Авто" до Вінницької обласної державної адміністрації, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування розпоряджень,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Він-Авто" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації від 25 червня 2019 року №469 "Про розірвання окремих договорів щодо організації перевезень пасажирів на внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування" в частині дострокового розірвання договору про організацію перевезень пасажирів на внутрішньообласних міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування від 08 лютого 2019 року №20/24 маршрут Муровані Курилівці АС - Бахтин - Вінниця АС-2 номера рейсів 719/720, із ТОВ "Він-Авто";

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації від 25 червня 2019 №473 "Про укладання договору щодо організації перевезень пасажирів на внутрішньообласному автобусному маршруті загального користування із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ".

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

13 березня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк з моменту отримання вищезазначеної ухвали шляхом зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та документу про сплату судового збору.

Скаржником подано клопотання про усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання касаційної скарги у новій редакції, із зазначенням підстав на касаційне оскарження.

Вивчивши матеріали нової редакції касаційної скарги, варто зазначити наступне. Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України (в чинній редакції) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Касаційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 обґрунтована відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Водночас, як в первинній касаційній скарзі, посилання скаржника зводяться до загального цитування норм, переоцінки доказів у справі, незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо оцінки обставин і неналежного дослідження фактів та доказів на їх підтвердження, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Скаржником не конкретизовано норму права, яка застосована невірно і стосовно якої відсутній висновок Верховного Суду.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

У поданій касаційній скарзі відсутні посилання з належним обґрунтуванням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України.

При цьому касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, норми законодавства, із зазначенням, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Отже, в межах строку встановленого ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2021 року скаржником не у повному обсязі виконано вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до частини 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, та в зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Він-Авто" до Вінницької обласної державної адміністрації, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування розпоряджень повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: М.В. Білак

В.М. Соколов