Справа № 640/26372/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду
27 квітня 2021 року м. Київ№ 640/26372/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні без проведення судового засідання та виклику учасників справи адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Київського міського військового комісаріату
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (Позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Відповідач 1) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Відповідач 2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, в якому просив з урахуванням доповнень:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування при перерахунку йому пенсії з 01.01.2018 року щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливо важливі завдання (надбавки за особливості проходження служби), (90% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років), надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці (надбавка за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу, премії у розмірі 10% посадового окладу;
- визнати протиправними дії Київського міського військового комісаріату щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.20919 року, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 року основного розміру його пенсії;
- зобов`язати Київський міський військовий комісаріат вчинити дії щодо підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нової довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.20919 року, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 року основного розміру його пенсії;
- визнати противоправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення перерахунку з 01.04.2019 року основного розміру раніше призначеної йому пенсії з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливо важливі завдання (надбавки за особливості проходження служби), (90% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років), надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці (надбавка за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу, премії у розмірі 10% посадового окладу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинити дії щодо перерахунку з 01.04.2019 року основного розміру раніше призначеної йому пенсії з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливо важливі завдання (надбавки за особливості проходження служби), (90% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років), надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці (надбавка за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу, премії у розмірі 10% посадового окладу, а саме: посадового окладу -8320,00 грн., окладу за військовим званням 1480,00 грн., надбавки за вислугу років 50% посадового окладу та окладу за військовим званням, 4900,00 грн., щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливо важливі завдання (надбавки за особливості проходження служби), (90% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років 13230,00 грн.), надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці (надбавка за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу -1248,00 грн., премії у розмірі 10% посадового окладу -832,00 грн.;
- нарахувати та стягнути в примусовому порядку з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві компенсацію (заборгованість),з урахуванням фактично виплачених сум в розмірі 54854,07 грн. на відшкодування шкоди завданої протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві втрати частини доходів не отриманих позивачем у зв`язку з протиправною відмовою перерахувати з 01.04.2019 року основного розміру раніше призначеної йому пенсії з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливо важливі завдання (надбавки за особливості проходження служби), (90% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років), надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці (надбавка за службу в умовах режимних обмежень) в розмірі 15% посадового окладу, премії у розмірі 10% посадового окладу;
- визнати протиправною бездіяльність Київського міського військового комісаріату щодо підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.20919 року, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 року основного розміру його пенсії.
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що при обчисленні йому пенсії з 01.01.2018 року та з 01.01.2019 року відповідачем 1, до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, не були включені :- надбавка за роботу з таємними виробами, носіями в розмірі 15%;
- надбавка за особливо важливі завдання у розмірі 90%; премія у розмірі 10%;та виплачувалось лише 50% та 75% підвищення пенсії.
Позивач вважає вказані дії та бездіяльність такими, що не відповідають Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", звернувся до суду з цією позовною заявою. Також позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідач 2 незаконно відмовив йому у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2020р відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач 1 відзив на позов не надав, надав на виконання вимог суду копію пенсійної справи позивача.
Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву вказав, що він у відповідності до вимог діючої на березень 2018 року Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року, законно надав відповідачу 2 довідку № ФА 147184 від 17.03.2018 року про склад грошового забезпечення позивача до якої було включено: посадовий оклад - 8320,00 грн., оклад за військовим званням 1480,00 грн., надбавка за вислугу років (50%) - 4900,00. Усього 14700,00 грн.
Також відповідач 2 вказав у відзиві, що після прийняття Окружним адміністративним судом міста Києва рішення у справі №826/3858/18 від 12.12.2018 року, яке набрало законної сили 05.03.209 року і яким було визнано протиправними та нечинними пункти 1,2 Постанови КМУ №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 для нього не було створено обов`язку скласти та надати нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача органами Пенсійного фонду.
Крім того, відповідач 2 у відзиві на позов заявив, що не вважає лист від 24.12.2019 року № ВСЗ/4382 відмовою оскільки він стосується іншого предмету позову, а саме, перерахунку пенсії позивача з 01.03.2018 року, а не з 01.04.2019 року, як вказано в позовній заяві.
Крім того, у наданому суду відзиві відповідач 2 просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що існує єдиний законодавчий порядок перерахунку пенсій у зв`язку із зміною розміру грошового забезпечення військовослужбовців, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року. Тому запропоноване позивачем власне тлумачення правових норм, що застосовуються при перерахунку пенсій особам звільненим з військової служби, порушить однакове їх застосування, що не дає підстав для задоволення його вимог.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про залишення без розгляду позовної заяви з огляду на наступне.
Згідно ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Тобто, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому, позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист права людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).
В той же час, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2021 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При цьому, загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено Законом № 1058-IV (зокрема, статті 44, 45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджене постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-11(далі - Порядок № 22-1).
Згідно приписів ст. ст. 42, 44, 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом ПФУ за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії.
Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Згідно п. 4. 9 Порядку № 22-11 у разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
В той же час, пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року по справі № 240/12017/19.
При цьому, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду в постанові від 31 березня 2021 року по справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Як вбачається з матеріалів справи, з 15 червня 2008 року позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.92 N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон N 2262-XII).

Перерахунок пенсії позивачу на підставі п. 1 Постанови КМУ від 21.02.2018 р. N 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" був здійснений з 01.01.2018р.з урахуванням грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 року відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" на підставі довідки про грошове забезпечення, наданої уповноваженим органом.

Згідно з даними наявного у матеріалах розрахунку пенсії за вислугу років від 12.12.2019 року вбачається, що після проведення зазначеного перерахунку, пенсія позивача була призначена (обчислена) з таких сум грошового забезпечення, як посадовий оклад; оклад за військове звання; процентна надбавка за вислугу років, тобто врахування додаткових видів грошового забезпечення.

Разом з тим, позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про проведення перерахунку пенсії з 01.01.2018р. та проведення виплати перерахованої пенсії лише 29 листопада 2019 року, а з заявою до Київського міського військового комісаріату про надання довідки про розмір грошового забезпечення лише 20 грудня 2019 року.
Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що перерахунок пенсії позивачу був здійснений з 1 січня 2018 року і про порушення свого права щодо належного пенсійного забезпечення позивач дізнався саме з часу одержання останнім пенсії, тобто з березня 2018 року, як щомісячного соціального утримання, а з позовом до суду позивач звернувся лише 27 грудня 2019 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду.
Суд не приймає до уваги доводи позивача, що строк звернення до суду відраховується з моменту одержання позивачем, листа Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 13.12.2019р. про відмову у здійснені перерахунку пенсії та листа Київського міського військового комісаріату від 24.12.2019р про відмову в наданні довідки про розмір грошового забезпечення, та оцінює їх критично, оскільки згаданий листи не змінюють момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через рік після отримання пенсії за березень 2018 року. При цьому позивач не звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску не надав.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає Право на справедливий суд, одним із аспектів якого є право доступу, яке не є абсолютним і може підлягати законним обмеженням, які мають законну мету та використаними засобами та досягнутими цілями. Таким законним обмеженням є передбачені законом строки звернення до суду, які можуть бути поновлені за заявою заявника із зазначенням та обґрунтуванням поважних причин та надання належних доказів щодо причин пропуску строків звернення до суду.
Так, у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обовязком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
За таких підстав, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 31 березня 2021 року по справі № 240/12017/19, суд дійшов висновку, що позовну заяву позивач подав з пропуском встановленого законом строку звернення, а тому позовна заява, підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 242, 243, 248 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Київського міського військового комісаріату про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - залишити без розгляду.
Ухвалу може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.
Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.
Суддя Я.І.Добрянська