Справа № 420/3569/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3569/21
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просила визнати бездіяльність Другого Приморського ВДВС у місті Одеса ПМУ МЮ щодо не надіслання рекомендованого кореспонденцією позивачу постанови від 01 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64657625 протиравною та зобов`язати відповідача надіслати рекомендованою кореспонденцією позивачу постанову від 01.03.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64657625.

19.03.2021 року до суду надійшла заява позивача в якій позивач просив прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі, оскільки постановою відповідача від 16.03.2021 р. було самостійно скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження. Також, надано заяву про розподіл судових витрат, у тому числі витрат на правову допомогу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року, ухваленою в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одеса, задоволено клопотання позивача про відмову від позову та закрито провадження у справі. Стягнуто з Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 908,00 грн. В іншій частині заяви позивача відмовлено .

Не погоджуючись з таким рішенням, Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, ухвалити нове рішення, яким повернути позивачу 50 % суми сплаченого судового збору, а саме 454 грн. з Державного бюджету України.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідно до ч.3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 КАС України передбачено, що зокрема у разі відмови позивача від позову, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору за подання адміністративного позову. Таким чином, апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково стягнуто повну суму сплаченого позивачем судового збору за подання позову саме з відповідача.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що у разі відмови позивача від позову з підстав задоволення такого позову відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрата з відповідача. Також, позивач зазначив, що питання повернення судового збору та розподілу судових витрат мають різну правову природу, не є пов`язаними, а підстави та порядок їх застосування регулюються по різному. Отже, позивач просить залишити апеляційну скарзу без задоволення а рішння суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.03.2021 року до суду надійшла заява позивача в якій останній просив прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі, оскільки постановою відповідача від 16.03.2021 р. було самостійно скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження.

Також, позивачем надано до суду заяву в якій заявник просить, у відповідності до вимог ст.ст. 140, 143 КАС України, здійснити розподіл судових витрат (вирішити питання розподілу судових витрат), у тому числі витрат на правову допомогу у зв`язку з відмовою позивача від позову внаслідок задоволення його (позову) відповідачем після подання позовної заяви.

Закриваючи провадження у справі судом першої інстанції встановлено, що відповідачем оскаржувані у цій справі порушення були виправлені, тому оскільки у суду відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення, суд дійшов висновку суд про можливість закриття провадження у справі.

Також, судом першої інстанції у відповідності до положень ст.. 140 КАС України стягнуто з відповідача суму судового збору в розмірі 908,00 грн. та відмовлено щодо стягнення інших витрат, зокрема на правничу допомогу, оскільки відсутні докази щодо фактичного понесення таких витрат на правничу допомогу.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Положення цієї норми, відповідно до принципу диспозитивності, передбачає право позивача на порушення провадження в суді та право розпорядження своїми вимогами на свій розсуд. Отже, підстави для відмови у задоволенні цього клопотання (заяви) законодавством не передбачені, оскільки це є безумовним правом особи, яка звернулася до суду з позовом. Виключення становить лише випадок, коли такі дії суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.

У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Згідно п.8 ч.2 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду з цим позовом 10.03.2021 р. та просив визнати бездіяльність Другого Приморського ВДВС у місті Одеса ПМУ МЮ щодо не надіслання рекомендованою кореспонденцією позивачу постанови від 01 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64657625 протиравною та зобов`язати відповідача надіслати рекомендованою кореспонденцією позивачу постанову від 01.03.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64657625.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 р. відкрито провадження у справі.

Постановою Другого Приморського ВДВС у місті Одеса ПМУ МЮ від 16.03.2021 р. скасовано документ постанова про відкриття виконавчого провадження від 01.03.2021 р. у ВП №64657625.

19.03.2021 р. позивач надва заяву-клопотання про відмову від позову, оскільки постановою відповідача від 16.03.2021 р. було самостійно скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження, тому заявник вважає, що відповідач задовольнив позов в повному обсязі після відкриття провадження у справі.

З такими доводами заявника погодився суд першої інстанції та закрив провадження у спарві та як наслідок у відповідності до ст..140 КАС України стягнув з відповідача сплачений позивачем судовий збір, оскільки на думку суду позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем.

Проте, колегія суддів доводи завника щодо стягнення з відповідача всієї суми сплаченого позивачем судового збіру, з якими погодився суд першої інстанції , вважає не обґрунтованими огляду на наступне.

Так, положення ст. 140 КАС України передбачають, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Разом з тим, предметом позову у цій справі є протиправність дій відповідача щодо не надіслання рекомендованою кореспонденцією постанови від 01 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64657625, а не правомірність та законність винесення цієї постанови, тому скасування постанови від 01 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64657625 не є в рамках цієї конкретної справи задоволенням позову ОСОБА_1 з боку відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачем рекомендованою кореспонденцією позивачу постанови від 01 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64657625, з чого колегія суддів робить висновок про те, що відповідач позов ОСОБА_1 не задовольнив.

Відповідно до ч.1 ст.142 КАС України у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Таким чином, закриваючи провадження у справі з підстав відмови позивача від позову, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що підставою такої відмови є задоволення такого позову відповідачем, а тому у відповідності до ч.1 ст.142 КАС України суд повинен був вирішити питання повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору з Державного бюджету України.

З огляду на викладені обставини судова колегія приходить до висновку про наявність правових підстав для зміни ухвали суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, шляхом повернення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50 % судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги у розмірі 454 грн.

Доводи позивача викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що за подання апеляційної скарги у цій справі апелянт повинен був сплатити судовий збір, з посиланням на правову позиція Верховного Суду, а саме рішення від 20.12.2019 р. по справі №240/6150/18 колегія суддів вважає не обгрунтованими з огляду на наступне.

В рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20.12.2019 р. по справі №240/6150/18, зазначено про те, що судовий збір не слід сплачувати при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

Колегія суддів зазначає, що вирішальним в доводах Верховного Суду є висновки, що питання судових витрат не є самостійними позовними вимогами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України та не входять до ціни позову, тому не підлягають оплаті окремо при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто не є об`єктом справляння судового збору.

В даному випадку апелянт оскаржує ухвалу суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, а тому підстав щодо зобов`язання сплати ним судового збору за звернення до суду апеляційної інстанції не вбачається.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання, але з помилковим застосуванням норм процесуального права в частині розподілу суових витрат, колегія суддів вважає необхідним змінити ухвалу суду першої інстанції в частині обґрунтування висновку суду з викладених вище мотивів.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року змінити у мотивувальній частині, з мотивів, викладених у цій постанові.

Абзац 3 резолютивної частини ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року викласти у наступній редакції:

«Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 454 грн.».

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець