Справа № 520/3059/21
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

27 квітня 2021 р. справа № 520/3059/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку ст.287 КАС України за правилами письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова), третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, боржник, громадянин) у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання бездіяльності Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі державного виконавця Хомік Вікторії Володимирівни протиправною; 2) зобов`язання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі державного виконавця Хомік Вікторію Володимирівну розглянути заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лукашенка О.В. про закінчення виконавчого провадження за вих. № 49-2020 від 26.10.2020 р., прийняти рішення (постанову) по суті заяви та письмово повідомити Позивача (заявника) про прийняте рішення в строки, передбачені Законом України Про виконавче провадження; 3) стягнення з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) () за рахунок відповідних бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 908,00 грн.; суми сплаченої комісії за перерахування грошових коштів в розмірі 103,53 грн.; витрат на правову допомогу в розмірі 8 500,00 грн.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що державним виконавцем не розглянуто заяву боржника про закінчення виконавчого провадження, письмово не повідомлено про наслідки розгляду даної заяви, та не закрито виконавче провадження, що є грубим порушенням положень Конституції України та Закону України "Про виконавче провадження".

26.04.2021 р. позивачем було подано клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідач, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова), подав відзив на адміністративний позов та копію постанови про закінчення виконавчого провадження №48065847 від 13.04.2021 року та докази направлення цієї постанови на адресу позивача. В обґрунтування своєї позиції посилався на виконання в повному обсязі позовних вимог позивача, тому просив суд відмовити в задоволенні позову та стягненні судових витрат у повному обсязі.

Позивачем надано письмові пояснення з посиланням на часткове визнання відповідачем позовних вимог, що є підставою для задоволення позову.

Третя особа письмових пояснень щодо позову не надала.

З огляду на приписи ч.9 ст.205 КАС України, суд дійшов висновку, що справа має бути розглянута в порядку письмового провадження.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

На виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження № 48065847 з примусового виконання виконавчого напису №2210 виданого 11.05.2015 р. нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приват Банк заборгованості в сумі 91 090,20 грн.

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хомік В.В. від 17.09.2019 р. прийнятої на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.09.2019р. у справі № 639/6184/19 про забезпечення позову було зупинено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 48065847 до набрання остаточним судовим рішенням у даній справі законної сили.

18.03.2020р. заочним рішення Жовтневого районного суду м. Харкова задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 у цивільній справі № 639/6184/19 та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі №2210, про стягнення грошових коштів у сумі 91 090,20 грн. з ОСОБА_1 , за кредитним договором №НАЕ4RХ09690037 від 28.09.2006 р. на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 р.

Крім того, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області був залучений судом до участі у цивільній справі № 639/6184/19 в якості третьої особи.

26.10.2020р. ОСОБА_1 через свого представника адвоката Лукашенка О.В. звернулась до державного виконавця з письмовою заявою про закінчення виконавчого провадження № 48065847 з підстав, передбачених п. 5. ч.1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, у зв`язку з визнанням судом виконавчого напису №2210 виданого 11.05.2015 р. нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. таким, що не підлягає виконанню.

Однак, письмової відповіді по суті заяви боржника про закінчення виконавчого провадження № 48065847 за вих. № 49-2020 від 26.10.2020 р. на час звернення до суду не надано, виконавче провадження №48065847 не закінчено.

Не погодившись з такою бездіяльністю Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі державного виконавця Хомік Вікторії Володимирівни, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміст та обсяг повноважень державного виконавця з приводу виконання рішень судів, а також спосіб та порядок реалізації цих повноважень визначені, насамперед, приписами Закону України Про виконавче провадження, у розумінні ч.1 ст.1 якого виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

05.10.2016р. набрав чинності Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. №1404-VIII (далі за текстом - Закон від 02.06.2016р. №1404-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 39 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Як установлено судом вище, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківський області приймав участь при розгляді цивільної справи №639/6184/19 в якості третьої особи, а заявник повідомив виконавця про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі №2210, письмовою заявою про закінчення виконавчого провадження за вих. № 49-2020 від 26.10.2020р., яка була отримана виконавчою службою 26.10.2020 р.

Однак, станом на час звернення з даною позовною заявою до Харківського окружного адміністративного суду виконавче провадження № 48065847 не закінчено, письмової відповіді по суті заяви боржника про закінчення виконавчого провадження № 48065847 за вих. № 49-2020 від 26.10.2020 р. не надано.

З наданої відповідачем копії постанови про закінчення виконавчого провадження №48065847 від 13.04.2021 року та доказів направлення цієї постанови на адресу позивача вбачається, що виконавче провадження №48065847 закінчено державним виконавцем Розтоцьким Д.П. 13.04.2021 року, проте, як письмова заява про закінчення виконавчого провадження за вих. № 49-2020 від 26.10.2020р. була отримана виконавчою службою 26.10.2020 року.

Вказане відповідачем не оспорюється та підтверджено у відзиві на позовну заяву.

Отже, з огляду на викладене, суд вважає, що в період з 26.10.2020 року по 13.04.2021 року відповідачем вчинено протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви представника ОСОБА_1 адвоката Лукашенка О.В. про закінчення виконавчого провадження №48065847 за вих. № 49-2020 від 26.10.2020 р. та прийняття рішення (постанови) по суті заяви в строки, передбачені Законом України Про виконавче провадження.

В свою чергу, з урахуванням винесеної постанови про закінчення виконавчого провадження №48065847 від 13.04.2021 року та доказів направлення цієї постанови на адресу позивача відсутні підстави для задоволення позовних вимог в зобов`язальній частині.

Критерії законності рішення (діяння, тобто волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат з правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КАСУ до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАСУ).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАСУ).

Відповідно до ч.3, ст.134 КАСУ для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4, 5 ст.134 КАСУ).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 9 статті 139).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.06.2018 року по справі 826/1216/16 вбачається, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне поручения з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказані висновки також наведені у Постановах Верховного Суду від 17 вересня 2019 року по справі 810/3806/18, по справі №1740/2428/18 від 24 березня 2020 року, по справі №320/3271/19 від 07 травня 2020 року.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначається, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження понесених витрат адвокатом позивача Лукашенко О.В. надано до суду: копію договору про надання правової (правничої) допомоги №76-2019/Д-12 від 14.08.2019р., який укладений між адвокатом Лукашенко О.В. (Виконавцем) та ОСОБА_1 (Замовником); копію акту приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2021 року; копії квитанцій про сплату за надану правову допомогу від 12.03.2021 року в загальному розмірі 8500,00 грн.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №001344; копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 25.02.2021 року.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2021 року Адвокатом надані наступні послуги: підготовка та подання до відповідача заяви боржника про закінчення виконавчого провадження №48065847 у кількості 1 години на суму 500,00 грн. (з розрахунку 1 години 500,00 грн.); підготовка даного адміністративного позову в кількості 8 годин на суму 6400,00 грн. (з розрахунку 1 години від 800,00 грн.); передплата за участь у судових засіданнях у Харківському окружному адміністративному суді в кількості 2 годин на суму 1600,00 грн. (з розрахунку 1 години від 800,00 грн.).

На підставі вищевикладеного та перевіривши надані представником позивача докази судом встановлено, що надані представником позивача документи складені належним чином, однак враховуючи вищевикладену позицію Верховного Суду та Європейського суду з прав людини з приводу обґрунтованості та співмірності розміру витрат, та часткове задоволення позовних вимог, суд зазначає, що витрати на загальну суму 8500,00 грн. по відношенню предмету спору та складності справи є необґрунтовано завищеними.

Крім того, послуги з підготовки та подання до відповідача заяви боржника про закінчення виконавчого провадження №48065847, не пов`язані з розглядом справи, в розумінні ст.ст. 132, 138 КАС України; а послуги стосовно участі Адвоката у судових засіданнях у суді не узгоджуються з матеріалами справи, відповідно до яких судове засідання в рамках даної справи відбувалось у письмовому провадженні.

Рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018 року встановлено, що вартість послуг адвоката з приводу складання адміністративного позову, складає від 2000 грн.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає за можливе прийняти до уваги наведені рекомендації під час вирішення питання суми відшкодування судових витрат на правничу допомогу.

За даних обставин справи справедливим і співмірним розміром відшкодуванням витрат за надання послуг зі складання адміністративного позову є 2000 грн.

Отже, дослідивши подані адвокатом докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем, врахувавши часткове задоволення позовних вимог, перевіривши на відповідність критерію розумності і співмірності їх розміру предмету, виходячи з конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового відшкодування судових витрат на суму 2000 грн.

Стосовно суми сплаченої комісії за перерахування грошових коштів в розмірі 103,53 грн., суд зазначає, що вказані витрати не відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розумінні ст.ст. 132, 138 КАС України, а тому не підлягають відшкодуванню.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється в порядку ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність з 26.10.2020 року по 13.04.2021 року Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження №48065847 за вих. № 49-2020 від 26.10.2020 р. та не прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження №48065847 в строки, передбачені Законом України Про виконавче провадження .

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) (61004, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 58, код ЄДРПОУ - 41430678) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) частину судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) та витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Старосєльцева