Справа № 640/22479/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Київ № 640/22479/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі у тексті - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі у тексті - ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо заниження основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 71 % до 70 % грошового забезпечення;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , виходячи з основного її розміру - 71 % грошового забезпечення при вислузі 27 років, починаючи з 01 січня 2018 року єдиним платежем з урахуванням раніше виплачених сум.

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо неперерахунку та невиплати ОСОБА_1 100 % визначеного пенсійного забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 100 % визначеного пенсійного забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01 січня 2018 року єдиним платежем, з урахуванням раніше виплачених сум.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1681,60 грн, та витрати на правничу допомогу розмірі 3 750,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі у тексті - Постанова № 704), якою збільшено грошове забезпечення військовослужбовців, у зв`язку з чим ГУ ПФУ в м. Києві здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року та протиправно зменшено основний розмір пенсії з 71 до 70% сум грошового забезпечення.

Зважаючи на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловлену у рішенні від 04 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/19 щодо відсутності при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі у тексті - Закон № 2262-ХІІ) підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 вказаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії, позивач вважає дії відповідача щодо зменшення його основного розміру пенсії незаконними та такими, що порушують його право на отримання належного розміру пенсійного забезпечення, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом та просить його задовольнити.

Окрім зазначеного, позивач також зазначає, що у зв`язку із поетапною виплатою ГУ ПФУ в м. Києві підвищення до пенсії він фактично значний час був позбавлений можливості володіти своїм майном.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року відкрито провадження у справі № 640/22479/20, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову. З метою забезпечення повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі та прийняття законного і обґрунтованого рішення зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві у п`ятиденний строк з дня отримання ухвали надати суду належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

Скориставшись правом на подання відзиву, 22 січня 2021 року відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в якому стверджував про безпідставність позовної заяви та висловлював прохання відмовити у її задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що у зв`язку із визнанням на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 протиправними та нечинними пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» (далі у тексті - Постанова № 103), жодні перерахунки пенсії, зокрема ОСОБА_1 , здійснити неможливо.

З по-між іншого, у відзиві відповідач звертає увагу, що довідок про розмір грошового забезпечення чи інших документів, які надають право позивачу на перерахунок пенсії з урахуванням надбавок до ГУ ПФУ в м. Києві надано не було, з огляду на що перерахунок з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення не проводився.

В частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пояснень не надав.

Вимоги ухвали від 30 вересня 2020 року в частині направлення на адресу суду належним чином завіреної копії пенсійної справи ОСОБА_1 . ГУ ПФУ в м Киві не виконано.

У відповіді на відзив від 26 січня 2021 року позивач повторно уточнив свої позовні вимоги та зазначив, що він не звертався до суду із вимогою про перерахунок пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, про що йдеться у відзиві ГУ ПФУ в м. Києві. Також наполягав на розгляді позовної заяви за наявними у справі матеріалами, оскільки відзив позивача не відповідає вимогам статті 162 КАС України, а також вимогам ухвали суду від 30 вересня 2020 року щодо строків його подання.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини, встановлені судом:

Як убачається з розрахунку пенсії за вислугу років на 2017 рік ОСОБА_1 призначена пенсія з 01 вересня 2004 року за вислугу років (27 років) у розмірі 71 % грошового забезпечення: посадовий оклад - 1600,00 грн; оклад за військове звання - 135,00 грн; процентна надбавка за вислугу років 40% - 694,00 грн; робота з таємними виробами, носіями, документами 15%15% - 240,00 грн; надбавка за особливо важливі завдання 90% - 2186,10 грн; премія 10% - 160,00 грн.

Відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років на 01 січня 2018 року позивачу здійснено перерахунок пенсії виходячи з основного розміру пенсії 70 % грошового забезпечення: посадовий оклад - 8320,00 грн; оклад за військове звання - 1480,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 50% - 4900,00 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2018 року № 103 підвищення склало 5483,03 грн, з них: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року щомісячно 50% від підвищення - 2741,52 грн; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісячно 75% від підвищення - 4112, 27 грн; з 01 січня 2020 року щомісячно 100% від підвищення - 5483,03 грн.

Листом від 07 серпня 2020 року № 2600-0213-8/110341 ГУ ПФУ в м. Києві, у відповідь на заяву представника ОСОБА_1 - Травянка О.А. від 27 червня 2020 року повідомило, що з 01 січня 2018 року, відповідно до ст.ст.13, 63 Закону № 2262-ХІІ на умовах, у порядку та розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним званням), відсоткової надбавки за вислугу років позивачу здійснено перерахунок пенсії, виходячи з основного розміру пенсії 70% суми грошового забезпечення.

Перерахунок пенсії здійснено на підставі наданої уповноваженим органом довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 березня 2018 року з урахуванням розміру посадового окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу.

Виплата пенсії, перерахованої з 01 січня 2018 року, здійснювалася у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку, виходячи з основного розміру пенсії 70% суми грошового забезпечення та виплату 75% підвищення пенсії, позивач звернувся до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Кодексом адміністративного судочинства України встановлено: зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановляння зразкового рішення (пункт 22 статті 4); рішення Верховного Суду у зразковій справі підлягає перегляду Великою Палатою Верховного Суду за правилами перегляду рішень в апеляційному порядку, визначеному цим Кодексом (частина одинадцята статті 290); при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина третя статті 291).

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 04 лютого 2019 року розглянуто зразкову справу № 240/5401/18 за позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії з 83% до 70% сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату призначеної пенсії в основному розмірі 83% сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням проведених виплат. За результатами розгляду постановлено рішення, яким визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 83% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язано здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення, здійснивши виплату з урахуванням виплачених сум.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року вказане рішення Верховного Суду в зразковій справі № 240/5401/18 залишено без змін.

За змістом рішення Верховного Суду від 04 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18 це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ, при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права: позивач є особою, якій призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ; відповідачем є відповідне Головне управління Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває позивач; предметом спору є зміна відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 01 січня 2018 року на підставі Постанови № 103 у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.

Як установлено судом, позивачу призначено пенсію з 83% грошового забезпечення, здійснено перерахунок з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

З огляду на встановлені обставини та предмет спору, адміністративна справа № 640/22479/20 є типовою справою в частині вимог про визнання протиправними дій щодо здійснення перерахунку пенсії з 70% суми грошового забезпечення та зобов`язання здійснити перерахунок з 71 % грошового забезпечення з виплатою недоплачених сум, оскільки відповідає ознакам зразкової справи № 240/5401/18.

Вирішуючи зразкову справу № 240/5401/18 Верховний Суд у рішенні від 04 лютого 2019 року зазначив:

«стаття 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом;

у «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, визначено, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права;

у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою з 01 березня 2018 року змінено грошове забезпечення, зокрема, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, в позивача виникло право на перерахунок пенсії;

стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262 ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 цього Закону визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку;

зміни до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ ні Законом України від 08 червня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» , ні Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій, не вносилися;

постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку».

Проаналізувавши наведені норми, Верховний Суду дійшов висновку, що внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 червня 2011 року № 3668-VI та Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 червня 2011 року № 3668-VI та Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII не зазнала.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд вказав, що в разі перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому під час перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до вислуги років, є незмінним.

За таких обставин, Верховний Суд підсумував, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії під час здійснення її перерахунку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також Верховний Суд зауважив, що доводи відповідача стосовно того, що задоволення позову призведе до виникнення диспропорції у розмірі перерахованих пенсій військовослужбовців, які були призначені до 01 березня 2018 року та пенсій, що будуть призначені після цієї дати з урахуванням максимального розміру, встановленого частиною другою статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ є недоречними, оскільки вони не ґрунтуються на нормах законодавства, яким врегульовано підстави, порядок, умови та розмір перерахунку пенсій військовослужбовців. Спір вирішувався в межах наявного правового регулювання, яке не містить положень щодо перегляду (зміни) в разі перерахунку пенсій її відсоткового значення від розміру грошового забезпечення.

З огляду на висновки Верховного Суду в зразковій справі № 240/5401/18 підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії позивача, внаслідок перерахунку пенсії з грошового забезпечення з 71 до 70 % та про зобов`язання провести з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії з урахуванням 71 % суми грошового забезпечення з виплатою різниці.

Щодо заявленої вимоги позивача про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в м. Києві з поетапної виплати ОСОБА_1 суми підвищення до пенсії, зокрема, в 2018 році - 50%, у 2019 році - 75% суми підвищення пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату 100% суми підвищення пенсії з 01 січня 2018 року суд зауважує таке.

Пунктом 2 Постанови № 103 встановлювалось, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 01 січня по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 01 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Судом установлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року та постановою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» зміни до пункту 5 і додатку 2 «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 набрало законної сили 05 березня 2019 року.

Отже, вимога про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві виплачувати 100% суми підвищення пенсії підлягає задоволенню в частині зобов`язання виплачувати 100% перерахованої пенсії з 05 березня 2019 року. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 квітня 2010 року у справі № 640/19928/18.

У позовній заяві також ставиться вимога щодо виплати перерахунку пенсії єдиним платежем.

З цього приводу суд зазначає, що спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. У разі задоволення позову та набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми єдиним платежем, так і кількома платежами, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

В силу вимог частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому, частиною перша статті 372 КАС України передбачено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

У даному випадку спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, є виплата належних позивачу сум у повному обсязі, інший спосіб виконання в спірних правовідносинах нормативно не визначений.

Суд зауважує, що ні приписами статті 55 Закону № 2262-ХІІ, ні постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» за наявності вини пенсійного органу не встановлено спосіб виплати належних позивачу сум частинами, періодичністю проведення платежів тощо, та не обмежено право позивача на виплату належної йому суми одним платежем.

При ухваленні судом рішення, суд зобов`язує відповідача здійснити позивачу виплату належних сум пенсії, та у разі набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Отже, вимога щодо здійснення виплати суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року єдиним платежем не підлягає задоволенню, оскільки з системного аналізу положень частин першої та другої статті 2 КАС України в кореспонденції з приписами статті 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, вбачається, що суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Крім того, кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення, адже метою судового захисту є спонукання владного суб`єкта до належного виконання адміністративних функцій у повному обсязі, що (у даному конкретному випадку) полягає у проведенні розрахунку за усією належною до одержання сумою пенсії.

Крім того, суд вважає дану вимогу передчасною. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Зважаючи на ці обставини, спір щодо виплати недоплаченої частини розміру пенсії однією сумою ще не виник, відтак підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Представником позивача заявлено вимогу про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (частина третя).

За змістом статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта).

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначено частиною п`ятою статті 134 КАС України. При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як убачається з наданої суду копії договору про надання правової допомоги від 23 липня 2020 року № 077/20, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Олександра Травянка», останнє прийняло на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта та вести його адміністративну праві щодо перерахунку пенсії військовослужбовця в Окружному адміністративному суді м. Києва. З метою виконання обов`язків за договором представником на своє ім`я виписано адвокатський ордер від 16 вересня 2020 року серії АІ № 1055306, який долучено до матеріалів справи.

За результатами надання юридичної допомоги складено акт, підписаний сторонами, який в тому числі містить калькуляцію правової допомоги та відображає вартість погодинної оплати за певний вид послуг та час, витрачений на їх виконання, що узгоджується з висновками висловленими Верховним Судом в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № № 569/17904/17 та дає суду можливість об`єктивно оцінити співвідношення затраченого адвокатом часу та кінцевою вартість наданих послуг.

Розмір витрат клієнта, як зазначено в акті від 16 вересня 2020 року, складає 3 750,00 грн за 7 годин роботи, пов`язаної з наданням послуг: вивчення первинних документів, наданих клієнтом , консультації та підбір нормативно правової бази для встановлення правової позиції - 500,00 грн. за 1 годину; збирання доказів для обґрунтування правової позиції позивача по справі - 1000,00 грн за 2 годин; підготовка та подання адміністративного позову - 1500,00 грн за 3 години; інші витрати (направлення листів, канцелярія, копіювання) - 250,00 грн, робота під час спрощеного провадження (складення відповіді на відзив) - 500,00 грн за 1 год.

За надання правової допомоги позивач сплатив адвокату Травянку О.І. до каси Адвокатського бюро «Олександра Травянка» 3750, 00 грн, на підтвердження чого виписано прибутковий касовий ордер № 075/20 від 23 червня 2020 року.

З урахуванням позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19, на думку суду цього документу достатньо для підтвердження факту отримання коштів від клієнта.

Таким чином суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 3750,00 грн, витрачені позивачем, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому наявні підстави для задоволення вимог щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем, відповідно до квитанцій від 17 вересня 2020 року №№ 12721 та 12709, сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 грн. Відтак, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягають стягненню судові витрати у розмірі 840,00 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243- 246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська,16, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 71 до 70 відсотків сум грошового забезпечення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 1 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 ., виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 71 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не перерахунку та невиплати ОСОБА_1 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, починаючи з 05 березня 2019 року.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, починаючи з 05 березня 2019 року.

6. В решті позовних вимог відмовити.

7. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у розмірі 3 750,00 грн (три тисячі сімсот п`ятдесят гривень, 00 копійок).

8. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,00 грн. (вісімсот сорок гривень, 00 копійок).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда