Справа № 694/1327/15-а
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 694/1327/15-а
УХВАЛА

26 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Кобаля М.І., Лічевецького І.О., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року про закриття провадження в частині позовних вимог у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі, правонаступником якого є Звенигородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області, в якій, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 10.12.2015 року та заяви про зміну предмету позову від 14.12.2015 року, просив:

- визнати неправомірною відмову у здійсненні перерахунку та виплати індексації пенсії, починаючи з грудня 2003 року на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» з урахуванням сплачених сум;

- зобов`язати Відповідача здійснити перерахунок та виплатити індексацію пенсії, починаючи з грудня 2003 року на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення з урахуванням сплачених сум».

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.11.2015 року справу №694/1327/15-а передано до на розгляд іншого адміністративного суду, що найбільш територіально наближений, а саме до Ватутінського міського суду Черкаської області.

Постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 22.12.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 18.09.2020 року постанову Ватутінського міського суду Черкаської області від 22.12.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 05.10.2020 року справу передано за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог за період з 17.07.2003 року по 08.09.2008 року.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду, а також поновити строк звернення до суду із вказаним позовом з 01.12.2003 року без обмеження його датою, оскільки справа до цього часу не розглянута.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19.03.2021 року залишив її без руху, оскільки Апелянтом пропущено п`ятнадцятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, а заяви про його поновлення подано не було; в апеляційній скарзі не зазначено відомостей про всіх учасників справи; до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору; до апеляційної скарги не додано її копій та копій доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Як вбачається за матеріалів справи, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Позивачем отримано 30.03.2021 року.

На виконання вимог даної ухвали Апелянтом 02.04.2021 року на адресу суду направлено виправлену апеляційну скаргу у двох примірниках, в якій також зазначено відомості про всіх учасників справи та до якої долучені копії доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, чим виконані вимоги ухвали від 19.03.2021 року у відповідні частині.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 02.04.2021 року направив до суду клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого з посиланням на постанову Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі №806/1952/18 зазначив, що строкові обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідального суб`єкта владних повноважень, немає. Окремо звертає увагу, що в силу п. 3 Прикінцевих положень КАС України строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Надаючи оцінку викладеним у клопотанні доводам, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено в ухвалі від 19.03.2021 року про залишення апеляційної скарги без руху, копію ухвали суду від 10.11.2020 року отримано Позивачем особисто 18.11.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №614. Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції було 03.12.2020 року. Проте апеляційну скаргу подано до відділення поштового зв`язку 19.02.2021 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

Із змісту поданого на виконання вимог ухвали від 19.03.2021 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вбачається, що Апелянт помилково ототожнює встановлену Верховним Судом у постанові від 19.03.2019 року у справі №806/1952/18 позицію щодо неможливості строкового обмеження виплати пенсії із встановленими ст. 295 КАС України строками на апеляційне оскарження судових рішень. У зв`язку з чим посилання останнього на указане рішення суду касаційної інстанції в якості підстави для поновлення процесуального строку судом апеляційної інстанції відхиляються.

Щодо посилання Позивача на приписи п. 3 Прикінцевих положень КАС України суд вважає за необхідне зазначити таке.

У зв`язку з оголошенням карантину згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» законодавцем було внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та доповнено пункт 3 Прикінцевих положень останнього нормою, за якою, зокрема, строк на апеляційне оскарження продовжується на час дії карантину.

У подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон №731-IX), який набрав чинності 17.07.2020 року, було викладено п. 3 Прикінцевих положень КАС України в наступній редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.».

Викладене, у свою чергу, свідчить, що за чинного нормативно-правового регулювання підставою для поновлення процесуальних строків є відповідна заява особи із зазначенням причини їх пропуску, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Разом з тим, доказів, що несвоєчасне подання апеляційної скарги було зумовлено впровадженням карантину на території України, Апелянтом не надано.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску Позивачем строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 10.11.2020 року. Крім того, Апелянтом не було усунуто й інші недоліки апеляційної скарги, про які зазначено в ухвалі від 19.03.2021 року, а саме - не надано документ про сплату судового збору.

Судом враховується, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі №160/6430/20.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 року у справі «Устименко проти України» зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У постанові від 19.02.2021 року у справі № 400/1071/20 Верховний Суд з посиланням на пункти 22-23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року звернув увагу, що норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строків на апеляційне оскарження - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року про закриття провадження в частині позовних вимог у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді М.І. Кобаль

І.О. Лічевецький