Справа № 620/5981/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5981/20
УХВАЛА

26 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Кобаля М.І., Лічевецького І.О., перевіривши матеріали апеляційної скарги Міністерства внутрішніх справ України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - Відповідач, МВС України), в якому просив:

- визнати протиправними дії Відповідача, які полягають у відмові виготовити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019 року, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, та обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що фактично виплачені за прирівняною посадою поліцейського, для проведення з 01.12.2019 року перерахунку основного розміру пенсії;

- зобов`язати Відповідача виготовити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з врахуванням положень постанови КМУ від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також постанови КМУ від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років та обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що фактично виплачені за прирівняною посадою поліцейського, для проведення з 01.12.2019 року перерахунку основного розміру пенсії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2021 року апеляційну скаргу було залишено без руху, оскільки до неї не додано документ про сплату судового збору. Крім того, цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання Відповідача про відстрочення сплати судового збору. Судом надано строк для усунення недоліків - п`ять днів, який обраховується з моменту отримання копії даної ухвали, яку було отримано Відповідачем 06.04.2021 року.

Відтак, останнім днем для усунення недоліків, визначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, з урахуванням вихідних днів було 12.04.2021 року.

Разом з тим, протягом встановленого судом процесуального строку недоліки апеляційної скарги МВС України усунуті не були.

При цьому, направлена Апелянтом засобами поштового зв`язку на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 16.04.2021 року на виконання вимог ухвали заява із платіжним дорученням про сплату судового збору не може вважатися належним та своєчасним усуненням визначених в ухвалі від 26.03.2021 року недоліків з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Як вбачається зі змісту ухвали від 26.03.2021 року, Апелянту було надано достатній навіть з урахуванням вихідних днів п`ятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги, а також визначено спосіб їх усунення. Крім того, додане до заяви про усунення недоліків платіжне доручення від 22.03.2021 року №630 виконане органами Державної казначейської служби України 24.03.2021 року, що свідчить про об`єктивну можливість Апелянта усунути недоліки у межах встановленого судом строку.

Крім іншого, судом апеляційної інстанції враховується, що МВС України наданим процесуальним законом у ч. ч. 1-4 ст. 121 КАС України правом подання заяви про продовження встановленого судом процесуального строку не скористалося.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне зазначити таке.

Установлене законодавцем дискреційне повноваження суду встановлювати обмежений десятьма днями, але достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги обумовлене, насамперед, специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеєр проти Бельгії»).

У рішенні від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Таким чином, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 року №17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов`язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п`ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06.10.2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.01.2021 року у справі № 500/2544/19.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Тобто, прямим правовим наслідком недотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, встановленого судом процесуального строку, є повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

При цьому, суд вважає за необхідне підкреслити, що згідно ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Отже, скаржник має право на повторне звернення з апеляційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги і таке звернення відбувається без зволікання.

Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.02.2021 року у справі № 640/526/19.

Згідно ч. 5 ст. 298 КАС України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст. ст. 169, 248, 298, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді М.І. Кобаль

І.О. Лічевецький