Справа № 160/5469/21
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 квітня 2021 року Справа № 160/5469/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Серьогіна О.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у не відновленні виплати з 01.05.2017р. по 06.09.2018р. включно, частини раніше призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити виплату з 01.05.2017р. по 06.09.2018р. включно частини раніше призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника, на підставі наявних в пенсійній справі ОСОБА_1 документів і відповідно до чинного на день відновлення виплати пенсії пенсійного законодавства України, з нарахуванням з 01.05.2017р. по 06.09.2018р. включно: доплати до пенсії чоловіка за віком за понаднормовий стаж, згідно з нормами частини 1 статті 28 та частини 3 статті 42 Закону України Про`загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції, чинній на день відновлення виплати пенсії; індексації пенсії чоловіка за віком, згідно з нормою частини 1 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції, чинній на день відновлення виплати пенсії; компенсації втрати частини доходу у зв`язку з не відновленням Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області виплати з 01.05.2017р. по 06.09.2018р. включно частини раніше призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника і, в зв`язку з цим, затримкою її виплати з вини Головного управління ПФУ з 01.05.2017р. і по день пенсійного відновлення її виплати, згідно з нормою частини 2 статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та статей 1, 2 і 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати; виплатити недоотриману суму пенсії, у зв`язку з відновленням її виплати з 01.05.2017р. і компенсацією втрати частини доходу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали суду для усунення недоліків, а саме надати до канцелярії суду обґрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду, а також докази поважності причин пропуску відповідного строку.

Копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року ОСОБА_1 отримала електронною поштою 19.04.2021 року, про що свідчить підтвердження позивача про отримання вказаної ухвали суду, яке міститься в матеріалах даної справи.

27.04.2021 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року, до якої додано заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обгрунтування вказаної заяви позивач посилається на висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 року по справі №815/1226/18, а саме: обов`язок органів ПФУ поновлювати громадянам України, які проживають за її межами, виплату раніше призначеної пенсії, на підставі рішення КСУ №25-рп/2009, без обмеження будь-яким строком.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У позовній заяві заявлено вимоги, зокрема, щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у не відновленні виплати з 01.05.2017р. по 06.09.2018р. включно, частини раніше призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника

При цьому, із матеріалів позовної заяви вбачається, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі №160/838/19 позивачу поновлено виплату пенсії з 07.09.2018 року.

Оцінюючи наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, слід зазначити, що такі підстави не можуть бути визнані поважними, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Слід зазначити, що суд може встановити наявність підстав для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала позовну заяву. При цьому поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі підтверджені належними доказами обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитисядовиконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувсядо судуза вирішенням спору, відносини стаютьстабільними.

Відповідно до статті 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно з положенням статті 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З аналізу вищенаведених норм права можна дійти висновку, що питання про виплату пенсії за минулий час у відповідності до статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування вирішується під час поновлення виплати пенсії.

В своєму позові позивач зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі №160/838/19 позивачу поновлено виплату пенсії з 07.09.2018 року, з дня звернення до органу ПФУ, однак вказаним рішенням суду не вирішено питання про виплату пенсії за період з 01.05.2017р. по 06.09.2018р. включно.

З наявної в матеріалах позовної заяви копії відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.02.2021 року за №3317-26432/Ш-01/8-0400/21 вбачається, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 по справі № 160/838/19 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язано провести поновлення позивачу виплати раніше призначеної пенсії з 07.09.2018 року.

На виконання зазначеного рішення суду виплату пенсії з 07.09.2018 позивачу було поновлено.

Отже, із викладених обставин слідує, що судові спори щодо поновлення виплати позивачу пенсії та її розміру тривають з 2019 року.

При цьому, за результатами судового розгляду у справі №160/838/19 орган Пенсійного фонду прийняв рішення, яким виплату позивачу пенсії поновлено з 07.09.2018 року, що позивачем не заперечується.

У подальшому позивач питання періоду, з якого поновлено виплату пенсії, не оспорювала.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.12.2020 року у справі №510/1286/16-а, визначаючи початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність / несвоєчасність її перерахунку.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Суддя звертає увагу, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір (відсутність виплати) відомий особі, яка її отримує (повинна отримувати). Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись 24.09.2020 року та 11.01.2021 року до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, позивач вже знала, що у період з 01.05.2017 року по 06.09.2018 року включно пенсійні виплати не здійснювались.

Також щодо посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 20.05.2020 року у справі №815/1226/18, слід зазначити, що у цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою органу пенсійного фонду у поновленні виплати пенсії, натомість у даній справі нарахування та виплата пенсії позивачу вже поновлені з 07.09.2018 року, тобто спірні правовідносини у вказаних справах є відмінними.

До того ж, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема ст.87 Закону № 1788-ХІ та ст.46 Закону № 1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19, адміністративне провадження № К/9901/15971/20.

Так, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у цій справі відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Підсумовуючи вищенаведене, слід зазначити, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду у клопотанні про поновлення строку звернення до суду не можна вважати поважними.

При цьому позивач не надав будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи, що позивачем не наведено обставин та не надано відповідних доказів на їх підтвердження, які б свідчили про виникнення об`єктивних перешкод в реалізації позивачем права на звернення до суду за захистом порушених прав у спірних правовідносинах в межах строку звернення до суду, установленого законом, а наведені причини пропуску строку є неповажними, позовну заяву належить повернути у відповідності до приписів ч.2 ст.123 КАС України.

При цьому, слід зазначити, що повернення позовної заяви не призводить до ситуації, коли особа позбавляється права на судовий захист, оскільки це не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суд після усунення обставин, які послугували підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна