Справа № 420/11789/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11789/20

Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Одеса, 28 грудня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

секретар судового засідання Колесніков-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рів`єра Девелопмент» до Офісу Генерального прокурора, заступника начальника відділу звернень громадян управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора Шум Ірини Іванівни, про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рів`єра Девелопмент» (надалі ТОВ «Рів`єра Девелопмент», позивач) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, заступника начальника відділу звернень громадян управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора Шум Ірини Іванівни, про

- визнання протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо неналежного розгляду скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рів`єра Девелопмент» адвоката Джаноян Ліани Араївни від 02.07.2020 року на дії Прокуратури Одеської області та рішення прокурора відділу Прокуратури Одеської області;

- визнання неправомірними дій заступника начальника відділу звернень громадян управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора Шум Ірини Іванівни щодо направлення для розгляду скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рів`єра Девелопмент» адвоката Джаноян Ліани Араївни від 02.07.2020 року на дії Прокуратури Одеської області та рішення прокурора відділу Прокуратури Одеської області до Прокуратури Одеської області;

- зобов`язання Офісу Генерального прокурора розглянути скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рів`єра Девелопмент» адвоката Джаноян Ліани Араївни від 02.07.2020 року на дії Прокуратури Одеської області та рішення прокурора відділу Прокуратури Одеської області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року, адміністративний позов ТОВ «Рів`єра Девелопмент» задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо неналежного розгляду скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рів`єра Девелопмент» адвоката Джаноян Ліани Араївни від 02.07.2020 року на дії Прокуратури Одеської області та рішення прокурора відділу Прокуратури Одеської області.

Визнано неправомірними дії заступника начальника відділу звернень громадян управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора Шум Ірини Іванівни щодо направлення для розгляду скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рів`єра Девелопмент» адвоката Джаноян Ліани Араївни від 02.07.2020 року на дії Прокуратури Одеської області та рішення прокурора відділу Прокуратури Одеської області до Прокуратури Одеської області.

Зобов`язано Офіс Генерального прокурора розглянути скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рів`єра Девелопмент» адвоката Джаноян Ліани Араївни від 02.07.2020 року на дії Прокуратури Одеської області та рішення прокурора відділу Прокуратури Одеської області.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рів`єра Девелопмент» (, адреса: 65571, Одеська область, Лиманський район, с. Фонтанка, вул. Гоголя, 23-А) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2197 (дві тисячі сто дев`яносто сім гривень) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу генерального прокурора (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Офісом Генерального прокурора подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Товариства відмовити.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що не було враховано судом першої інстанції. Так, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства. В свою чергу зі змісту скарги позивача від 02.07.2020 вбачається, що останній порушував питання скасування постанови прокурора відділу прокуратури Одеської області від 15.05.2020 про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за № 0000216 від 22.11.2019. Таким чином, доводи позивача про те, що він звернувся до Офісу Генерального прокурора в порядку Закону України «Про звернення громадян», є безпідставними, оскільки зі змісту звернення вбачається, що воно стосується досудового розслідування у кримінальному провадженні.

31.03.2021 року за вхід. № 6537/21 від позивача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач вказав про необґрунтованість доводів апелянта, посилаючись на те, зокрема, що в першу чергу скарга від 02.07.2020р. до Офісу Генерального прокурора подавалась на дії прокуратури Одеської області, які полягали у розгляді скарги з порушенням порядку її розгляду, а вже в другу чергу було порушено питання щодо неправомірності винесення рішення та скасування рішення про зімну правової кваліфікації кримінального правопорушення. Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, однак даний перелік не містить рішення про зміну правової кваліфікації злочину. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Законом України «Про звернення громадян». Отже, у даному випадку, чинним законодавством України не передбачено іншого шляху на думку позивача у справі, для захисту порушених прав на досудовому розслідуванні, окрім як звернутись зі скаргою до органів прокуратури в порядку Закону України «Про звернення громадян».

За приписами ч.ч. 1,3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 12.06.2020 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Рів`єра Девелопмент» адвокат Джаноян Ліана Араївна, звернулася до прокуратури Одеської області зі скаргою на рішення прокурора відділу прокуратури Одеської області щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР за № 0000216 від 22.11.2019 року.

22.06.2020 року представник ТОВ «Рів`єра Девелопмент» адвокат Джаноян Ліана Араївна отримала лист прокуратури Одеської області №32-8648-19, в якому вказано про відсутність підстав для скасування постанови прокурора про зміну правової кваліфікації.

02.07.2020 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Рів`єра Девелопмент» адвокат Джаноян Ліана Араївна, звернулася до Офісу Генеральної прокуратури зі скаргою на дії прокуратури Одеської області та рішення прокурора відділу прокуратури Одеської області про скасування постанови прокурора відділу прокуратури Одеської області від 05.05.2020 року щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР за № 0000216 від 22.11.2019 року.

Означена скарга позивача, листом від 09.07.2020 року, скерована до прокуратури Одеської області для розгляду.

Листом від 24.07.2020 року №32-8648-19 прокуратура Одеської області повідомила адвоката ОСОБА_1 про відсутність підстав для скасування постанови прокурора про зміну правової кваліфікації.

Вважаючи передачу скарги бездіяльністю та неналежним розглядом скарги на рішення прокурора відділу прокуратури Одеської області з Офісу Генерального прокурора до прокуратури Одеської області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Офіс Генерального прокурора не здійснив належного розгляду скарги адвоката Джаноян Л.А. від 02.07.2020 року, чим допустив протиправну бездіяльність.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його необґрунтованими, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує, що критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2ст. 2 КАС України.

Згідно частин 1-3 статті 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В свою чергу ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено колегією суддів та зазначено позивачем у позові, ТОВ «Рів`єра Девелопмент» в особі директора Партікевича Михайла Валентиновича визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000216, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258 КК України.

Спірні ж правовідносини і даній справі виникли з приводу розгляду Офісом Генерального прокурора скарги ТОВ «Рів`єра Девелопмент» на дії прокуратури Одеської області та рішення прокурора відділу прокуратури Одеської області з приводу правової кваліфікації кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за № 0000216 від 22.11.2019р.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною другою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства (пункт 2 частини другої статті 19 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Таким чином, обов`язковим є з`ясування у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Отже, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ж ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Апеляційний суд звертає увагу, що у цій справі позивач ставить перед судом адміністративної юрисдикції питання про порушення прав як потерпілого у зв`язку з неналежним розглядом скарги з приводу прийняття постанови про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за № 0000216 з ч. 1ст. 258 КК України (погроза вчинення терористичного акту) на ст. 195 КК України (знищення чужого майна) та змінену підслідності у даному кримінальному провадженні за слідчим відділом Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Згідно з частиною першою статті 1, частиною першою статті 4 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до визначення, закріпленого в п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

За своєю правовою природою, кримінальне провадження становить єдиний комплекс вчинюваних в установленому КПК України порядку дій, у межах якого органи досудового розслідування і суд здійснюють функцію притягнення особи до кримінальної відповідальності. Зокрема, таке провадження включає встановлені законом процедури одержання доказів, гарантії законності цих процедур, а також право особи в установлений КПК спосіб оспорювати правомірність відповідних процесуальних дій та/або рішень у контексті реалізації свого права на захист.

Апеляційний суд зауважує, що право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, що належить до загальних засад кримінального провадження, згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно із ч.2 цієї ж статті КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Наведеними правовими нормами визначено суб`єктний склад, процедуру ініціювання і початку досудового розслідування, а також порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора в разі нездійснення ними процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк.

В той же час, у випадках, коли на момент звернення особи зі скаргою на проведені у кримінальному провадженні процесуальні дії, які за правилами КПК України не підлягають окремому оскарженню і можуть перевірятися при розгляді судом кримінальної справи по суті, кримінальне провадження припинено на підставі визначеного законом процесуального рішення, розгляд таких скарг за правилами кримінального судочинства стає неможливим. Виключно в цьому разі, у зв`язку з відсутністю в особи альтернативного способу юридичного захисту, а також з урахуванням того, що в такій ситуації перевірка правомірності слідчих дій за іншою процедурою не може зашкодити реалізації завдань кримінального провадження, позов має розглядатися судом адміністративної юрисдикції.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №640/19300/18 та відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №802/1335/17-а, який має бути врахований судом у даній справі.

При цьому, колегія суддів наголошує, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства (пункт 2 частини другої статті 19 КАС).

В свою ж чергу, захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб органів міліції, прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп також зазначено, що правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб`єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Відповідно до частини 1 статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що саме на такий порядок оскарження дій чи бездіяльності органів досудового розслідування вказала Велика Палата Верховного суду у постанові від 11.12.2019 року по справі №645/314/17, зокрема констатувала, що особа, яка вважає свої права порушеними, має право оскаржити дії чи бездіяльність органів досудового розслідування за правилами КПК України.

З огляду на наведені мотиви колегія суддів вважає, що в обсязі встановлених в цій справі обставин у зіставленні з правовим регулюванням спірних відносин, їх змістом та суб`єктним складом, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального й процесуального права та дійшов хибного й необґрунтованого висновку про поширення юрисдикції адміністративного суду на позовні вимоги ТОВ «Рів`єра Девелопмент», зазначені у позовній заяві.

Тобто, даний позов спрямований на захист прав позивача в межах кримінального провадження, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

З аналізу вказаних норм права встановлено, що суд першої інстанції наведеного не врахував та розглянув справу за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, оскільки даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 319 КАС України підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 238, 241-243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 326, 328КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 420/11789/20- скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рів`єра Девелопмент» до Офісу Генерального прокурора, заступника начальника відділу звернень громадян управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора Шум Ірини Іванівни, про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 27 квітня 2021 року.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.