Справа № 400/2388/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р. № 400/2388/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ з особливостями, передбаченими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), пров. Шкільний, 1, смт. Веселинове, Миколаївська область, 57001

про:визнання протиправною та скасування постанови ВП № 65017596 від 02.04.2021,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом, що містив вимогу:

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Килевник С.В. від 02.04.2021 в межах ВП № 65017596 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, зазначила, що обов`язок за виконавчим документом вона виконала до відкриття виконавчого провадження, в зв`язку з чим, в силу статей 27 та 39 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі Закон), постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню. Крім того, позивач зауважила, що вона не здійснює (і ніколи не здійснювала) підприємницьку діяльність, проте в оскаржуваній постанові боржником вказана фізична особа-підприємець ОСОБА_1

Веселинівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі Відділ або відповідач) вимоги адміністративного позову заперечив, зазначив у відзиві (ар. с. 35-37), що постанова про стягнення виконавчого збору відповідає вимогам Закону № 1404.

На підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом, 23.02.2021 Миколаївський апеляційний суд видав виконавчий лист у справі № 472/1103/14-ц (надалі Виконавчий лист, ар. с. 42-43), яким зобов`язав «… фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_2 нежитлової будівлею, магазин-закусочна « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованою в АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу тимчасової споруди (кіоск промислових товарів) площею АДРЕСА_3 напроти фасадної стіни належної ОСОБА_2 нежитлової будівлі …».

У Виконавчому листі міститься інформація про боржника «Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ».

01.04.2021 до Відділу надійшла заява ОСОБА_2 (стягувача за Виконавчим листом) про відкриття виконавчого провадження (ар. с. 39).

02.04.2021 державний виконавець Відділу виніс постанови:

про відкриття виконавчого провадження № 65017596 за Виконавчим листом (ар. с. 44);

про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (ар. с. 47);

про стягнення виконавчого збору (надалі Постанова, ар. с. 49).

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження боржник була зобов`язана виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, а у пункті 3 цієї ж постанови зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12 000 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Доводи позивача про те, що Виконавчим листом обов`язок з усунення перешкод у користуванні майном був покладений на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , при тому, що позивач фізичною особою-підприємцем не є (і не була), суд відхилив як недоречні. Виправлення помилок у виданому судом виконавчому документі здійснюється у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, при цьому норми Закону № 1404 не дозволяють виконавцю «коригувати» зміст виконавчого документа.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як зазначено у частинах першій, третій, абзаці першому частини четвертої статті 27 Закону № 1404, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404, виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

На процедуру виконання державним виконавцем виданого Миколаївським апеляційним судом Виконавчого листа норми частини п`ятої статті 27 Закону № 1404 не розповсюджуються, тому суд встановив, що винесення Постанови (як і зазначення про стягнення з боржника виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження) було обов`язковим для відповідача.

З огляду на це, вимога про визнання Постанови протиправною задоволенню не підлягає.

В якості фактичної підстави для задоволення позову ОСОБА_1 зазначила факт добровільного виконання нею ще 24.03.2020 постанови Миколаївського апеляційного суду від 18.11.2019 (на підставі якої 23.02.2021 був виданий Виконавчий лист), а в якості правової підстави для задоволення позову частину дев`яту статті 27 Закону № 1404.

Згідно з частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404, виконавчий збір не стягується, зокрема, у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд з доводами ОСОБА_1 не погодився.

По-перше, у частині дев`ятій статті 27 Закону № 1404 йдеться про неможливість (за певних обставин) фактичного стягнення виконавчого збору, а не про звільнення державного виконавця від обов`язку винесення (одночасно з відкриттям виконавчого провадження) постанови про його стягнення (абзац перший частини четвертої статті 27 Закону № 1404).

По-друге, вказаною нормою чітко встановлено, що виконавчий збір не стягується за наявності (у сукупності) таких умов:

1) закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404 (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом);

2) фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом має відбутись до відкриття виконавчого провадження (винесення відповідної постанови).

Належним та допустимим доказом існування цих умов є постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

На вимогу суду відповідач подав документи виконавчого провадження, з яких суд встановив, що виконавче провадження № 65017596 не закінчено. Більш того, 16.04.2021 державний виконавець зафіксував невиконання позивачем вимог виконавчого документа, повторно зобов`язав боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення, попередив про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення та наклав на ОСОБА_1 , на підставі статей 63 та 75 Закону № 1404, штраф в сумі 1 700 грн.

Ці обставини, на думку суду, виключають прийняття рішення про скасування Постанови.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що при винесенні Постанови державний виконавець Відділу діяв відповідно до норм Закону № 1404, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати, в зв`язку з відмовою у позові, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (пров. Шкільний, 1, смт. Веселинове, Миколаївська область, 57001, ідентифікаційний код за ) про визнання протиправною та скасування постанови від 02.04.2021 ВП № 65017596 про стягнення виконавчого збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна