Справа № 348/120/20
Суддя: Грещук Р. П.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/120/20

21 квітня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю представника позивача, адвоката - Капака В.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.01.2020 року відповідачем була винесена постанова серії БАА №500778, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Зазначає, що 12.01.2020 року він рухався в сторону м. Рогатин на автодорозі Н-09 «Мукачево-Львів», де його було зупинено начальником СРПП №4 Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, який повідомив, що він здійснив обгін, перетнувши суцільну лінію. З висновком поліцейського він не погодився та звернув увагу на те, що факту порушення інспектор не бачив та не міг бачити, окрім того, на його прохання інспектор не надав відеофіксації здійсненого адмінправопорушення та взагалі не надав йому жодних доказів. Він інспектору пояснив, що коли розпочинав та закінчував обгін була переривчаста лінія. Однак, поліцейський взявши в нього водійське посвідчення пішов у службовий автомобіль, де виніс постанову. Таким чином, справа була розглянута в його відсутності. Окрім того, додатково в постанові зазначив, що він на вимогу поліцейського не увімкнув аварійні світлові вогні, при тому, що він після зупинки включив аварійні вогні. Вважає дії поліцейського незаконними, а винесену постанову в справі про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Вказує на те, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором не враховано зазначених вимог закону, оскільки постанова містить лише фабулу адміністративного правопорушення без посилання на докази, передбачені ст. 251 КУпАП із наданням їм правової оцінки та обставини визначені у ст. 280 КУпАП, тобто вказана постанова не має жодного мотивування. Більше того з постанови не вбачається, який саме автомобіль він обігнав. До постанови не долучено жодного доказу, окрім того не вказано жодного свідка. Крім того, з оскаржуваної постанови не зрозуміло, який підпункт п. 14 ПДР України ним порушено.

Просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАА №500778 від 12.01.2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Капак В.М. позов позивача підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просив скасувати постанову серії БАА №500778 в справі про адміністративне правопорушення від 12.01.2020 року.

Представник відповідача Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання повторно не прибув.

Про дату, час та місце розгляду даної справи відповідач повідомлявся судом заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, долучені до матеріалів справи, про причини неявки свого представника суд не повідомив.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами на виконання вимог ст.77 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В судовому засіданні встановлено, що постанова серії БАА №500778 від 12.01.2020 року складена відносно ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що згідно висновку працівника поліції, 12.01.2020 року приблизно о 13 год. 04 хв. на автодорозі Н-09 словосполученням «Мукачево-Львів» водій керуючи транспортним засобом «Фольксваген Туарег», реєстраційний номер НОМЕР_1 в с. Бабухів Рогатинського району, здійснив маневр обгону, а саме, перетнув горизонтальну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., також після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійні світлові вогні, чим порушив п.9.9.5 ПДР України.

Відповідно до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, позивача було визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн. (а.с.3).

Однак, з постанови не вбачається, передбачених ст.251 КУпАП доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача ствердив, що з даною постановою сторона позивача не згідна, оскільки жодних правил дорожнього руху ОСОБА_1 не порушував.

Судом з`ясовано, що при винесенні оскаржуваної постанови поліцейським допущено істотні порушення вимог Конституції України та КУпАП.

Зокрема, в ході розгляду справи, всупереч вимогам ст.ст.245, 247 КУпАП, з`ясування обставин події не здійснювалось, оскільки винесенню постанови не передувало будь-яке дослідження доказів. Не вжито жодних заходів до опитування неупереджених свідків, а саме водіїв інших транспортних засобів, які в той момент рухались поблизу автомобіля позивача, тощо.

Як наслідок, не дотримано визначених завдань у провадженнях про адміністративні правопорушення щодо об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом.

Суд констатує, що у відповідності до ч.2 ст.122 КУпАП, за якою складена постанова відносно ОСОБА_1 , відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 14.6 ПДР України дорожнього руху обгін заборонено: а) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м. перед ними; в) ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м. поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; г) транспортного засобу. Який здійснює обгін або об`їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

За правилами п.п. в),г) п. 14.2 ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Відповідно до п. 1.1. Розділу 34 параграфу 1 «Горизонтальна розмітка» ПДР вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місці для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Разом з тим, з оскаржуваної постанови не зрозуміло, який підпункт п. 14 ПДР України позивачем порушено.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові поліцейським не зазначено які саме правила дорожнього руху порушила позивач.

Як встановлено в судовому засіданні, будь-яких пояснень позивача щодо дослідження обставини справи поліцейським не було взято до уваги.

Також в судовому засіданні достовірно встановлено, що винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №500778 від 12.01.2020 року не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

Тобто, поліцейським фактично не було зафіксовано порушення позивачем ПДР, яке б доводило його вину, а також при розгляді не були досліджені інші докази по справі.

Таким чином, при винесенні даної постанови та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейським допущено ряд порушень вимог чинного законодавства та допущено його довільне трактування.

Також, працівником поліції в оскаржуваній постанові не вказано та не встановлено свідків події.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 як особа, яка притягалась до адміністративної відповідальності, оспорював порушення на яке вказував працівник поліції, однак останнім не виконано обов`язок щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Відповідно до науково-консультативного висновку за зверненням ученого секретаря Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо наявності неоднозначної практики застосування судами положення статті 258 КУпАП згідно з яким, працівники національної поліції не мають права виносити постанови про накладення штрафу на учасників дорожнього руху без складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою, другою, та третьою статті 122 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121126, 1271129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Суб`єкти владних повноважень мають право виносити постанови про адміністративне правопорушення, не передбачене ч.1 ст.258 КУпАП за місцем його вчинення, попередньо склавши протокол про адміністративне правопорушення. У випадках не складання такого протоколу постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню в порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, обов`язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Внаслідок неналежного виконання службових обов`язків при фіксуванні факту адміністративного правопорушення, невстановлення всіх визначених законом обставин, які підтверджують чи спростовують вину особи, поліцейський СРПП №4 Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській областівиніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, крім оскаржуваної постанови, жодних доказів, в розумінні КУпАП, вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, працівники поліції не надали. Під час складення постанови, поліцейський, не задавав жодних запитань позивачу, не слухав його пояснення.

Також в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких грунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, відсутнє посилання на покази свідків, що в цілому свідчить про відсутність належного обгрунтування наведених обставин та їх доведеність допустимими доказами.

Таким чином, суд вважає, що поліцейський виніс постанову серії БАА №500778 від 12.01.2020 року необ`єктивно та без з`ясування всіх обставин не надавши достатньо доказів їх вчинення, як того вимагає КУпАП, виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Зазначені обставини в судовому засіданні не спростовані представником відповідача - Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних, згідно яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, до постанови не додано достатньо доказів в розумінні ст.251 КУпАП, які б беззаперечно доводили вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а відсутність таких доказів свідчить про недослідження обставин справи.

Зі змісту ст.77 КАС України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки відповідачі по справі в силу норм ст.2 КАС України є суб`єктом владних повноважень, то застосуванню при розв`язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання суду, в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, а в даній дорожній обстановці ОСОБА_1 діяв не всупереч ПДР України, а у відповідності до них.

Таким чином, на підставі наведеного, оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що постанова серії БАА №500778 від 12.01.2020 року, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь документально підтверджених судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що при подачі адміністративного позову стороною позивача долучено попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач просив стягнути з відповідача в його користь. Однак стороною позивача не долучено до матеріалів справи акту виконаних робіт, який би підтверджував надання правничої допомоги та понесені у зв`язку з цим судові витрати, а тому вказана позивачем сума витрат на правничу допомогу, на переконання суду, не підтверджена належними доказами.

В зв`язку з вище наведеним, суд прийшов до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача судових витрат не підлягає до задоволення, оскільки ним не надано підтверджуючих документів щодо понесених судових витрат.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.38, 268, 283 КУпАП, ст.ст.5-10, 77, 122, 210, 211, 241-246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити частково.

Постанову серії БАА №500778 від 12.01.2020 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.4 ст.286 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Відповідно до п.3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

повний текст рішення

виготовлений 26.04.2021 року.