Справа № 360/426/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/426/21

Луганський окружний адміністративний суду у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

за участю: секретаря судового засідання Пономарьової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.10.2020 №130713, -

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Луганській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.10.2020 №130713.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.10.2020 нею отримано від управління Укртрансбезпеки в Луганській області копію постанови №130713 від 01.10.2020 про застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 34000,00 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Підставою для винесння оскаржуваної постанови стало вантажне перевезення, яке здійснював брат позивача ОСОБА_2 власним автомобілем та напівпричепом, яким він користується на підставі довіреності.

Позивач зазначає, що вона не має жодного відношення до зазначеного автомобільного перевезення вантажу. Жодних договорів на перевезення цього вантажу вона не укладала, жодних товарно-транспортних накладних не виписувала. Під час здійснення зазначеного перевезення її брат не перебував з нею як фізичною особою-підприємцем ні трудових в, ні у цивільно-правових відносинах.

Позивач зазначає, що відповідачем не було дотримано приписів Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 №1567 щодо дотримання процедури розгляду матеріалів перевірки, що позбавило позивача законного права бути присутньою під час розгляду справи, подавати відповідні докази, пояснення, заперечення тощо.

Відповідачем 15.02.2021 через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву (а.с. 42-45), відповідно до якого Державна служба України з безпеки на транспорті позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні з таких підстав.

В обґрунтування зазначено, що за результатами зважування 18.08.2020 о 14:02 на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 756 км + 800 м, транспортного засобу SCANIA R420, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до талона № 2604 було встановлено: навантаження на першу одиночну вісь 5900 кг, на другу 4450 кг, на строєну вісь 27400 кг. Таким чином, навантаження на строєну вісь перевищило допустиму норму 22000 кг, встановлену у 22.5 Правил дорожнього руху України, на 5400 кг, що становить 24,3%.

Водій ОСОБА_2 під час здійснення заходів державного контролю зазначив, що перевізником є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , з якою він як водій перебуває в трудових відносинах, надав для огляду копію трудового договору. Також зазначив, що позивач ОСОБА_1 орендує в нього транспортний засіб, але надати договір оренди він не може, оскільки не має його з собою, а сам він не є фізичною особою-підприємцем.

Відповідач зазначив, що оскаржувана Постанова № 130713 винесена на підставі акту № 200849 за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу з повним дотриманням вимог чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою суду від 29.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження(а.с. 36-37).

Ухвалою суду від 18.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 56-57).

11.03.2021 оголошено перерву у судовому засідання до 29.03.2021 (а.с. 125-126).

В судовому засіданні позивач надала пояснення суду, зазначивши, що вона дійсно була зареєстрована фізичною особою-підприємцем, займаласяся професійною цирковою діяльністю. У брата автомобіль не орендувала, оскільки у зв`язку з карантинними обмеженнями заходів протягом 2020 року цирк не працював. Перевезенням вантажів протягом 2020 року позивач не займалася. В трудових відносинах з нею ОСОБА_2 як водій не перебував і не перебуває. Тому вважає, що відповідач протиправно застосував до неї як до перевізника штрафні санкції, просить скасувати оскаржену постанову.

Свідок ОСОБА_2 зазначив, що він не мав та не має статусу фізичної особи-підприємця. Дійсно 18.08.2020 о 14:00 на автодорозі М-06 Київ-Чоп він власним автомобілем та напівпричепом перевозив вантаж на замовлення за оголошенням в інтернеті, це був разовий рейс, письмової угоди з замовником не укладав. На вантаж мав при собі товаро-транспортну накладну, яку надав під час зважування працівникам служби з безпеки на транспорті. Акт підписав без зауважень, бо погодився з тим, що було перевантаження на вісь. За неправильну загрузку транспорту, на його думку, має відповідати вантажовідправник чи замовник перевезення. Відомості про те, що його сестра є фізичною особою-підприємцем, що вона орендує в нього автомобіль та має з ним трудові відносини як з водієм, ОСОБА_2 не повідомляв працівникам служби з безпеки на транспорті під час перевірки, документів на підтвердження цих фактів не надавав.

Суд розглядає справу в порядку загального позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до статті 205 КАС України.

Під час розгляду справи суд керується вимогами ч.2 ст. 77 КАС України відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно з листом ГУ ДПС у Луганській області №2093/5/12-32-53 від 16.03.2021 ОСОБА_1 як ФОП перебувала на податковому обліку з 24.04.2008 по 28.12.2020 за такими видами господарської діяльності: театральна, концертна діяльність; роздрібна торгівля; діяльність з ресторанів, надання послуг мобільного харчування; вантажний автомобільний транспорт (а.с.132).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію напівпричепа марки SAMRO модель SR334, реєстраційний номер НОМЕР_1 власником є ОСОБА_3 (а.с. 24).

З довіреності від 15.07.2020 вбачається, серед іншого, що ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_2 розпоряджатися напівпричепом марки SAMRO SR334, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 25).

Сторони визнають ту обставину, що транспортний засіб SCANIA R420, з номерним знаком НОМЕР_3 силовий тягач зареєстрований за ОСОБА_2 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 14.07.2020, про що зазначено у відзиві (а.с.43).

В ході рейдової перевірки, проведеної на підставі затвердженого графіку (а.с.46) та направлення від 11.08.2020 (а.с.47), 18.08.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області, на автошляху М-06 Київ-Чоп 756 км + 800 м проведена перевірка транспортного засобу SCANIА R420, з номерним знаком НОМЕР_5 з напівпричепом SAMRO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 . За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.08.2020 № 200849, яким виявлено порушення ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. В акті зазначено, що транспортний засіб марки SCANIA/SAMRO належить ФОП ОСОБА_1 (а.с.61).

Посадовими особами відповідача також складено акт № 0012663 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів від 18.08.2020, згідно з яким фактична маса транспортного засобу SCANIA R420, з номерним знаком НОМЕР_5 з напівпричепом SAMRO, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 37,750 т при нормативно допустимій масі 40,000 т, маршрут руху із зазначенням пройденої відстані вказано як від м. Хмельницький автодорогою М-06 Київ-Чоп, 756 км + 800 м (а.с. 61 зв.).

У довідці № 0006280 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.08.2020 зазначені результати вагового контролю: навантаження на осі, тон: 1 5,80, 2 4,45, 3 9,30, 4 8,30, 5 9,20, повна маса транспортного засобу 37,750 т (а.с. 62, 62 зв. бік).

Відповідачем сформовано розрахунок № 204 від 18.08.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно з актом від 18.08.2020 № 12663 за яким визначено ФОП ОСОБА_1 суму до сплати у розмірі 1025,64 євро, показник пройденої відстані, зазначений в розрахунку - 407 км (а.с. 63).

В матеріалах перевірки не відображено наявність в позивача ліцензії на здійснення перевезень, подорожнього листа чи інших документів на вантаж, що були пред`явлені водієм для підтвердження дійсності правовідносин, що встановлені під час перевірки, в тому числі не вказано, який саме вантаж перевозився, яким чином визначено маршрут руху із зазначенням пройденої відстані.

На підтвердження зазначених в матеріалах перевірки та у відзиві обставин відповідач не надав жодних документів, в тому числі статусу позивача як перевізника в даних правовідносинах.

У відповідь на запит суду листом без номеру та дати складання представник відповідача повідомив суд, що перша сторінка трудового договору ОСОБА_2 з ОСОБА_1 від 16.07.2020 надавалася відповідачем до суду (а.с.134).

Однак, переліки документів, які надавалися відповідачем до суду разом з відзивом та на виконання ухвали суду (а.с.45, 60), що складені представником відповідача, не містять визначення такого документу і такий документ в матеріалах справи відсутній.

Суд не приймає як належний доказ у справі надану позивачем товарно-транспортну накладну № ХЗБ00023217 від 17.08.2020, оскільки в акті перевірки не зазначено реквізити цього документу, отже суд не має підстав для висновку, що цей документ надавався ОСОБА_2 під час перевірки а.с.30 зв. бік).

Повідомлення про розгляд 29.09.2020 справи про порушення законодавства від 22.09.2020 було направлено позивачу листом №72526/29/24-20 Управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області і вона його отримала, оскільки додала до позову (а.с.16).

01.10.2020 начальником управління Укртрансбезпеки у Луганській області Стефановим К. було винесено постанову № 130713 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 34000,00 грн до позивача ОСОБА_1 за перевіщення встановлених законодавством габоритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз. 16 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» (а.с. 32).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначаються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року №2344- ІІІ (далі - Закон України № 2344).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567).

Відповідно до п. 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно з п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, адміністративно-господарські штрафи на підставі ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовуються до автомобільних перевізників.

Обов`язок довести правомірність застосування такого штрафу покладається саме на відповідача відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України.

Судом встановлено, що в акті перевірки не зазначено, на підставі яких саме документів було встановлено, що перевізником вантажа є ФОП ОСОБА_1 , який вантаж перевозився, яким чином на підставі яких документів визначено маршрут перевезення вантажа, тому суд дійшов висновку, що зазначений акт не є належним доказом на підтвердження скоєння позивачем, зазначеного в ньому порушення.

Таким чином, відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження тих обставин, що зафіксоване в акті перевірки порушення вчинено саме позивачем як перевізником, тому суд визнає оскаржену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Пунктом 1 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою КМУ № 207 від 25.02.2009 визначено, що для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах документами, необхідними для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, є: фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. N 363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статями 2,7,8,9,19,20,32,77,139,241-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01 жовтня 2020 року № 130713 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Луганській області від 01 жовтня 2020 року № 130713 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000,00 грн відносно ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місцереєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (місце знаходження: 01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 квітня 2021 року.

Суддя В.С. Шембелян