Справа № 480/4253/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2021 року Справа № 480/4253/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Івах Я.А.,
представника позивача - Гордієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4253/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:
Ухвалою від 14.07.2019р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснивши, що ОСОБА_1 не має у власності об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отже права користування земельною ділянкою у нього відсутні.
Представник відповідача, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Факт передачі зазначеної земельної ділянки підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 30.11.2007р.
Рішенням Путивльської міської ради № 1485-МР від 22.06.2018 було надано дозвіл позивачу ОСОБА_1 , у зв`язку з продажем нежитлової будівлі, на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу вищевказаної земельної ділянки кадастровий номер :02:019:0031, загальною площею 1,8114 га по АДРЕСА_1 на дві окремі ділянки орієнтовною площею 0,2900 га та 1,5213 га.

Рішенням Путивльської міської ради № 1489-МР від 22.06.2018 відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розірвання договору оренди землі від 15.10.2007 кадастровий номер :02:019:0031, площею 1,8114 га по АДРЕСА_1 , зобов`язано власників нерухомого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3 після здійснення поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:019:0031 та до формування двох нових земельних ділянок укласти з міською радою договори оренди землі відповідно до чинного законодавства, а також зазначено, що після затвердження поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:019:0031 договір оренди землі від 15.10.2007, площею 1,8114 га по АДРЕСА_1 , вважати таким, що втратив чинність у зв`язку з відсутністю об`єкта цивільних прав.

Рішенням Путивльської міської ради № 1651-МР від 25.10.2018 було погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :02:019:0031, площею 1,8114 га на дві земельні ділянки площею 1,5678 га та 0,2436 га без зміни цільового використання та зобов`язано ОСОБА_1 зареєструвати відповідно до чинного законодавства новостворені земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , які утворилися в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:019:0031 загальною площею 1,8114 га на дві земельні площею 1,5678 га та 0,2436 га, а також зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в місячний термін з дня прийняття рішення укласти договори оренди на сформовані земельні ділянки.

Рішенням Путивльської міської ради № 1652-МР від 25.10.2018 внесено зміни до рішення 43 сесії Путивльської міської ради 7 скликання від 22.06.2018 № 1489-МР «Про розгляд звернення ОСОБА_1 », а саме: п.3 рішення викладено в наступній новій редакції: «3. Після погодження поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:019:0031 та реєстрації новостворених земельних ділянок відповідно до чинного законодавства договір оренди землі від 15.10.2007, площею 1,8114 га по АДРЕСА_1 вважати таким, що втратив чинність, у зв`язку з відсутністю об`єкта цивільних прав».

На виконання рішення Путивльської міської ради № 1651-МР від 25.10.2018 позивачем 23.11.2018 було зареєстровано відповідно до чинного законодавства дві новостворені земельні ділянки площею 1,5678 га та 0,2436 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які утворилися в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:019:0031 загальною площею 1,8114 га, що підтверджується копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Постановою Путивльського районного суду від 24.04.2019р. у справі № 584/1746/18 позов Путивльської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з орендної плати у розмірі 180925 грн. 82 коп. за 2018 рік задоволено частково, стягнуто заборгованість у розмірі 91728 грн. 68 коп., оскільки суд під час розгляду справи дійшов висновку, що внаслідок припинення дії договору оренди землі від 15.10.2007 після 23.11.2018 вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 суми орендної плати за період з 24.11.2018 по 31.12.2018 у розмірі 18836 грн. 22 коп. є безпідставними.

ГУ ДПС у Сумській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.06.2019р. №99405-5013-1805 (№46633-5013-1805 від 25.04.2019р.) та податкове повідомлення -рішення від 10.08.2020р. №48006-5033-1805, якими визначено податкове зобов`язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» за 2019 та 2020 рік на суму 180925,82грн..

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі -ПК України).

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно із підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Статтею 271 ПК визначено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно з пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Порядок визначення ставки податку за земельну ділянку та розміру орендної плати визначено положеннями статей 274,288 Податкового Кодексу України.

Відповідно до підпункту 288.1. статті 288 ПК підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки; органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Згідно з підпунктом 288.5.1 статті 288 Податкового Кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0, 3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.

Аналіз положень зазначених норм законодавства свідчить про те, що нарахування орендної плати за землю позивачу повинно відбуватися на підставі чинного договору оренди та даних Державного земельного кадастру щодо розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Путивльської міської ради №1652-МР від 25.10.2018 року після погодження поділу земельної ділянки кадастровий номер 592381010:02:019:0031 та реєстрації новоутворених земельних ділянок відповідно до чинного законодавства договір оренди землі від 15 жовтня 2007 року визнано таким, що втратив чинність в зв`язку з відсутністю об`єкта цивільних прав і не може бути об`єктом речових прав.

Погодження поділу земельних ділянок відбулось за рішенням Путивльської міської ради №1651-МР від 25.10.2018 року.

В подальшому, отримані в результаті поділу земельні ділянки було зареєстровано, за номерами: :02:019:0094 площею 0,2436 га, та :02:019:0095 площею 1,5678 га, що підтверджується копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.11.2018р.

Згідно з частинами 1, 2, 3, 4, 5 статті 79-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч. 10 ст. 79-1 ЗК України).

Відповідно до п. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі поділу або об`єднання земельних ділянок.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначає Закон України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-VI (далі - №3613-VI).

Положеннями статті 1 Закону №3613-VI визначено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, а державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

В свою чергу, кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до положень частини 1 статті 24 Закону №3613-VI державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 2 ст. 24 Закону №3613-VI).

Згідно з ч. 3 статті 24 Закону №3613-VI державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Положеннями частини 10 статті 24 Закону №3613-VI визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок.

Аналогічні правові норми закріплені в пункту 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, яким визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання.

Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Отже скасування державної реєстрації земельної ділянки прямо впливає на кадастровий номер земельної ділянки, який у даному випадку був 592381010:02:019:0031, а після поділу кадастрові номери новоутворених земельних ділянок стали :02:019:0094 та :02:019:0095.

Таким чином, договір оренди землі від 15 жовтня 2007 року втратив чинність в зв`язку з відсутністю об`єкта цивільних прав, починаючи з 23.11.2018р., а земельна ділянка за кадастровим номером 592381010:02:019:003, починаючи з 23.11.2018 р., перестала існувати та видалена з Державного земельного кадастру, що виключає можливість нарахування на неї орендної плати.

З приводу посилання представника відповідача у відзиві на те, що згідно з відповіддю Путивльської міської ради від 06.08.2020 №1602 на запит контролюючого органу договір, згідно з яким було нараховано суму зобов`язання, є дійсним, суд вважає необхідним відмітити, що визначальною умовою для наявності підстав здійснювати нарахування податкового зобов`язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» є не листи відповідної ради щодо чинності чи нечинності таких договорів, а дані Державного земельного кадастру, в якому у даному випадку містилася інформація про реєстрацію отриманих в результаті поділу земельних ділянок.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у спірному періоді відсутній об`єкт оподаткування, визначений пунктом 288.3 статті 288 Податкового кодексу України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Так, частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням встановлених обставин і зібраних доказів, наявних в матеріалах справи, суд приходить до висновку про недоведеність Головним управлінням ДПС в Сумській області правомірності та законності прийнятих податкових повідомлень-рішень від 30.06.2019р. №99405-5013-1805 (№46633-5013-1805 від 25.04.2019р.) та від 10.08.2020р. №48006-5033-1805, якими визначено податкове зобов`язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» за 2019 та 2020 рік на суми 180925,82грн.

При цьому, суд звертає увагу, що податкові повідомлення-рішення від 30.06.2019р. №99405-5013-1805 та №46633-5013-1805 від 25.04.2019р. фактично є одним й тим самим податковим повідомленням-рішенням, а різниця в датах їх прийняття та в номерах згідно з поясненнями представника відповідача, наведеними у запереченнях на позовну заяву, виникла внаслідок системного збою в ITC «Податковий блок» під час проставляння відмітки про вручення податкового повідомлення-рішення №46633-5013-1805 від 25.04.2019р. для проведення нарахування орендної плати в ІКП платника ITC «Податковий блок» в системі «Облік платежів» підсистемі «Плата за землю» в розділі «Сформовані ППР», в результаті чого відбулась технічна помилка і податкове повідомлення - рішення форми «Ф» переформовано в податкове повідомлення - рішення №99405-5013-1805 від 30.06.2019 року, яке і було відображено у електронному кабінеті платника податків.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1809грн.25коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 30.06.2019 року №99405-5013-1805 щодо визначення податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2019 рік на суму 180925,82 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДГІС у Сумській області від 10.08.2020 року №48006-5033-1805 щодо визначення податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2020 рік на суму 180925,82 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області як територіального органу на правах відокремленого підрозділу (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНКОПП: НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1809грн.25коп. (одна тисяча вісімсот дев`ять грн. двадцять п`ять коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2021 року

Суддя О.О. Осіпова