Справа № 160/4923/20
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2020 року Справа № 160/4923/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника відповідача Нагорний Б.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вказане рішення відповідача є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню з огляду на те, що ним своєчасно та у повному обсязі здійснювалася сплата внеску на рахунок контролюючого органу, при цьому, що станом на момент його (рішення) прийняття за ним не обліковувалась заборгованість з указаного платежу. Також посилається на те, що це рішення не містить підстав для застосування штрафу та пені, а також зауважує про порушення відповідачем строків розгляду його скарги у рамках адміністративного оскарження цього рішення. З підстав викладеного просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 12.05.2020 р. справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження та з-поміж іншого відповідачу надано термін для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач позов не визнав та заперечуючи проти його задоволення у відзиві на позовну заяву указав, що приймаючи оскаржене рішення діяв у спосіб, передбачений законодавством України, з огляду на те позивач допустив порушення строків сплати єдиного внеску. Підкреслює, що позивач помилково посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. 56 Податкового кодексу України, оскільки питання сплати єдиного соціального внеску регулюється виключно Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а також спеціальним Порядком, при цьому, що скарга позивача надійшла на адресу контролюючого органу 24.02.2020 року, а була розглянута вже 25.03.2020 року.
Позивач та/або представник позивача у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що позивач є суб`єктом господарювання фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є будівництво житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20). Середньооблікова кількість штатних працівників, яким позивач нараховував заробітну плату у спірному періоді склала 10 чоловік.
Позивач же зазначає, що сплата сум з єдиного соціального внеску за 2019 рік відбувалась з дотриманням визначених законом строків. При цьому указує, що за результатами адміністративного оскарження це рішення залишене контролюючим органом вищого рівня без змін, що і слугувало підставою для звернення до суду із указаним позовом.
Перш за все, при вирішені спору суд виходить із того, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.10 №2464-VI, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464). Положення ж Податкового кодексу України на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку, не поширюються (висновок постанови Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі №0740/1050/18).
Згідно з ст. 4 Закону №2464 (тут і надалі у редакції на момент виникнення спірних правовідносин (прийняття оскарженого рішення)) платниками єдиного внеску є зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами, а також фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
З огляду на вищезазначене, позивач є страхувальником в розумінні Закону №2464 та платником єдиного внеску.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6, пункту 8 статті 9 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі враховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані спланувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, врахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VІ передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Частиною ж 10 цієї ж статті визначено, що днем сплати єдиного внеску вважається, зокрема, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів
Згідно з Розділом VII наказу Міністерства доходів і зборів України Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне врахування від 20 квітня 2015 року №449 (далі - Інструкція №449), за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Відповідно до пункту 8 Розділу VI Інструкції №449 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Відповідно до пункту 11 статті 9 Закону №2464-VІ у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно із законом.
Згідно з пунктом 11 статті 25 Закону №2464-VІ орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону №2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (ч. 12 ст. 9 Закону №2464).
Аналізуючи наведені норми у контексті спірних правовідносин суд зазначає, що умовою для застосування до платника штрафних санкцій та нарахування пені є несвоєчасна сплата останнім єдиного внеску. При цьому, сплачені платником суми зараховуються в порядку календарної черговості для погашення недоїмки, штрафів та пені.
Підставою ж для застосування штрафних санкцій та нарахування пені згідно з оскарженим рішенням стала несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) позивачем єдиного внеску у період з 21.05.2019 року по 21.11.2019 року.
У подальшому ж, сплачені позивачем суми єдиного внеску за оскаржений період зараховувались контролюючим органом у порядку календарної черговості для погашення недоїмки, штрафів та пені.
За викладених обставин, суд доходить висновку, що приймаючи оскаржене рішення, відповідач порушень вимог законодавства України не допустив.
При цьому, суд не знаходить необґрунтованими посилання позивача на приписи ст. 56 Податкового кодексу України, адже як вже зазначалося вище, норми цього Кодексу на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку, не поширюються.
Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову.
Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 січня 2021 року.

Суддя О.В. Єфанова