Справа № 664/3420/20
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 664/3420/20
Головуючий в 1 інстанції: Никифоров Є.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Великокопанівської сільської ради на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Великокопанівської сільської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Великокопанівської сільської ради, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №2 від 09.12.2020 року, про накладення на позивача адміністративного стягнення за ст. 152 КУпАП, у видгляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

В обґрунтування позову зазначалось, що 16.11.2020 року позивач їхав на тракторі МТЗ додому. Близько 19:00 год., біля свого будинку по вул. 40 років Перемоги с. В.Копані на дисковій бороні зламалася вісь ступиці. Проте, перевіривши стан дороги, позивачем не було виявлено пошкоджень, оскільки по вказаній вулиці взагалі відсутнє дорожнє покриття. 17.11.2020 року дільничним інспектором було складено протокол по відношенню до позивача, за порушення вимог статті 152 КУпАП. Також, 09.12.2020 року позивач прибув до сільської ради на розгляд справи про адміністртиве правопорушення. Вважаючи, що при розгляді оскаржуваної постанови мало місце неповне встановлення необхідних для вирішення справи обставин, позивач посилається на безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності. Отже, не погоджуючись з прийнятою постановуою у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Цюрюпинського районного суду Херсонської області від 04 березня 2020 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Олешки, позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Виконавчим комітетом Великокопанівської сільської ради подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що позивача притягнуто до відповідальності за ст. 152 КУпАП, а саме порушення правил благоустрою, а також вказані конкретні пункти цих правил, зокрема, п5.7.1 (20) Правил благоустрою на території населених пунктів Великокопанівської сільської ради об`єднаної територіальної громади, затверджених рішенням сесії Великокопанвської сільської ради №273 від 26.07.2017 року. Апелянтом також зазначено, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку наявним доказам у справі. Таким чином, апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є необгрнтованим та винесе з порушенням чинного законодавства. .

Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою адміністративної комісії в справі про адміністративне правопорушення №2 від 09.12.2020 року було накладено на позивача адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до зазначеної постанови, 17.11.2020 року біля 14.00 год. позивач в с. Великі Копані по вул. Охременко та вул. 40 років Перемоги на своєму транспортному засобі МТЗ пошкодив дорожнє покриття чим порушив вимоги п. 5.7.1 (20) Правил благоустрою на території Великокопанівської сільської ради.

Відповідач в постанові на підтвердження вини позивача послався на протокол про адміністративне правопорушення від 17.11.2020 року, фото посвідчення тракториста, фото (6 шт.) та не прийняв до уваги пояснення позивача, що надані ним в протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що дорожнє покриття він не пошкоджував.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач достатніх доказів, на підтвердження правомірності та обґрунтованості прийнятої постанови про накладення штрафу не надав.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 152 КУпАП передбачено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 152 КУпАП

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст.252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний оцінити докази, шляхом всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів звертає увагу, що ст. 251 КУпАП покладає обов`язок щодо збирання доказів на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Дії суб`єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності при відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення і винність особи у його вчиненні, не можуть вважатися правомірними та не кореспондуються із принципом презумпції невинуватості, який закріплений у ст.62 Конституції України.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не надано суду доказів, на підтвердження правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення.

Доводи апелянта про те, що ними суду першої інстанції були надані докази про вчинення позивачем адміністративного правопорушення колегія суддів не приймає, оскільки з фотознімків вулиць неможливо встановити де були зроблені ці знімки, коли та ким.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що зазначені знімки були зроблені працівниками поліції, які по слідам пошкодження вулично-дорожної мережі, проїхали по всім вулицям з пошкодженням і приїхали до позивача, при цьому сфотографували самого позивача та його трактор. Зазначають, що знімки долучені до протоколу, які були досліджені усіма членами комісії яким було зрозуміло де і ким вони були зроблені та в який час.

Крім того щодо доводів апелянта про те, що при встановлені особи яка пошкодила дорожнє покриття працівники поліції проїхали по всім вулицям та приїхали до позивача колегією суддів зазначає, що як вбачається з протоколу позивача було притягнуто до відповідальності за пошкодження дорожнього покриття по вулиці Охременко та вулиці 40 років Перемоги, проте, як вбачається з дослідженої карти цієї місцевості, зазначені вулиці є паралельними, знаходяться через дві інші вулиця одна від іншої та не пересікаються між собою, тому не зрозумілим є яким чином було встановлено пошкодження саме цих вулиць та не встановлено шляху пошкодження інших вулиць які знаходяться між ними.

Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення від 17.11.2020 року підписаний позивачем проте із запереченнями, в яких позивач не визнає факт вчинення ним пошкодження дорожнього покриття.

Слід зазначити, що вірним є висновок суду про те, що наявність у власності позивача трактора МТЗ не дає підстав для висновку про його винуватість.

Разом з тим будь-яких інших доказів, відео або фото фіксація самого факту вчинення правопорушення, доказів свідків які б підтвердили, що саме позивач вчинив зазначене правопорушення відповідачем суду не надано, крім того свою вину заперечує позивач як в протоколі від 17.11.2020 р. так і в адміністративному позові.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не вірно було зазначено про те, що позивача притягнуто не за руйнування чи псування доріг а за порушення правил благоустрою, а саме пошкодження (руйнування чи псування ) вулично-дорожньої мережі судом не приймаються, оскільки такі доводи апелянта не спростовують висновків суду щодо встановлених обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом із тим, доказування вини особи, яка притягується до юридичної відповідальності є забезпеченням принципу змагальної процедури.

Основним і первинним предметом доказування справ про адміністративні правопорушення є встановлення уповноваженим органом (посадовою особою) наявності сукупності ознак складу адміністративного правопорушення, у тому числі вини особи

Враховуючи встановлені обставини та наведені норми закону, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, тому вірно задоволені судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, так як не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Великокопанівської сільської ради залишити без задоволення.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець