Справа № 810/5237/14
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/5237/14 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополь про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Севастопольського апеляційного адміністративного суду звернулось Відкрите акціонерне товариство «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» з позовом до Феодосійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 червня 2012 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2012 року на загальну суму 1641048 грн.00 коп., з яких: 1094032 грн. 00 коп. - сума завищення бюджетного відшкодування з ПДВ; 547016 грн. 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції (штраф);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 червня 2012 року № , яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2012 року у розмірі 7736503 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені без урахування всіх обставин справи та документів, адже оподаткування експорту товарів за договорами комісії відрізняється від оподаткування тих самих операцій, які здійснюється на території України. Позивач зазначив, що посередницькі операції в Україні оподатковуються відповідно до п.189.4. ст.189 ПК України, тобто, на загальних підставах, згідно з п.187.1. ст.187 ПК України. Але, відповідно до п. 189.6. ст. 189 ПК України, норми пунктів 189.4 ст. 189 ПК України, не поширюються на операції з експортування товарів за межі митної території України або з ввезення на митну територію України товарів у межах договорів комісії. Згідно з п. 187.11 ПК України, попередня (авансова) оплата вартості товарів, що експортуються чи імпортуються, не змінює значення сум податку, які відносяться до податкового кредиту або податкових зобов`язань платника податку, такого експортера або імпортера. Тому, у комітента, який здійснює експорт товарів через комісіонера, при передачі йому товарів, податкові зобов`язання не виникають. Коли така операція (експорт товарів) підтверджена належним чином оформленою ВМД, то вона оподатковується ПДВ за нульовою ставкою відповідно до п. п. 195.1.1. п.195.1. ст.195 ПК України. На цій підставі, позивач зазначив, що авансові платежі, які були ним отримані за договором комісії, не підлягають включенню до складу податкових зобов`язань, оскільки сума у розмірі 79850000 грн. отримана у якості саме авансу за операцією експорту товару.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 19 лютого 2013 року позов задоволено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2014 року, скасовано постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 19 лютого 2013 р. та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 15 червня 2012 року № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 18091 грн. 12 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою від 26 серпня 2014 року Вищий адміністративний суд України скасував постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 19 лютого 2013 року та постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2014 року та направив справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції вказав, що судам попередніх інстанцій для правильно вирішення справи необхідно було встановити, до якого саме контракту належить договір комісії від 22.12.2008 № USE -16.1-400-D/K-08, укладений між ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» (Комітент) та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (Комісіонер), чи є він зовнішньоекономічним договором (контрактом), чи підтверджено факт наявності зовнішньоекономічного контракту Державною службою експортного контролю України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. На переконання апелянта, порушення судом першої інстанції норм матеріального права призвело до неправильного вирішення даного спору.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує про те, що відсутня можливість, у даному випадку, для кваліфікації/віднесення договору комісії від 22.12.2008, як зовнішньоекономічного контракту та застосування до операцій за таким правил оподаткування експертних операцій. Також, апелянт вважає неправильним включення до складу податкового кредиту за березень 2012 року ПДВ у розмірі 18091 грн., оскільки надані податкові накладні на цю суму були виписані з порушенням порядку їх заповнення та реєстрації в ЄДПН.

Позивачем, у свою чергу, подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого останній зазначає, що з доводами апеляційної скарги категорично не погоджується та вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав їм належну правову оцінку у відповідності до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність правових для задоволення позовних вимог.

За наведених у відзиві обставин, позивач просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явились та явку уповноважених представників не забезпечили, про причини їх неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

З огляду на зазначене, керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС колегія суддів ухвалила перейти до апеляційного розгляду справи у порядку письмового провадження.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено було судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Відкрите акціонерне товариство «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» створено в процесі корпоратизації на підставі наказу Державного комітету промислової політики України № 262 від 3 липня 2001 р., шляхом перетворення Державного підприємства «Феодосійське виробниче об`єднання «Море». 100% акцій статутного фонду позивача знаходилося у власності держави, а органом управління державним майном позивача було Міністерство промислової політики України, яке визначало основні напрямки діяльності компанії.

З метою виконання міжурядової Угоди, яка укладена між Кабінетом Міністрів України і Урядом Китайської Народної Республіки, між позивачем та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» було укладено договір комісії №ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 року

Відповідно до умов договору комісії № ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 р., країною замовника є Китайська Народна Республіка, а замовником є Бюро закупівель Управління Міжнародного Співробітництва Головного управління Озброєнь і Військової Техніки (ГУОВТ) Народно-визвольної армії Китаю (НВАК).

Згідно з вимогами п. 2.1 розділу 2 договору комісії № ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 року в порядку та на умовах, визначених цим договором, комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату укласти з замовником за рахунок комітента, але від свого імені, правочин (зовнішньоекономічний контракт) щодо суднобудування кораблів № 1 та № 2 (без обладнання замовника згідно з додатком № 19); виготовлення та поставки продукції; здійснення технічного сприяння при дообладнанні кораблів № 1 та № 2 та будівництві кораблів № 3 та № 4 в країні замовника на умовах, викладених в додатку № 9; проведення підготовки виробничо-технічного персоналу на умовах, викладених в додатку № 28.

Вартість контракту визначена без урахування ПДВ.

Відповідно до вимог п. 6.1 розділу 6 договору комісії № ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 року, ціна договору, яка визначається, як ціна реалізації продукції та робіт замовнику, встановлюється у чітко визначеному розмірі в доларах США згідно з додатком № 1 та включає у себе погоджену комітентом ціну продукції та робіт (п. 6.2 договору), комісійну плату та витрати комісіонера.

Погоджена ціна продукції та робіт, яка встановлена комітентом для комісіонера для передання на комісію, становить чітко визначений розмір в доларах США та сформована з урахуванням безпосередньо вартості продукції та робіт і включає витрати Комітента, які пов`язані з виконанням власних зобов`язань за цим договором (п. 6.2 розділу 6 договору комісії №ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 р.).

Пунктом 6.3 розділу 6 договору комісії № ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 року, сторони погодили, що граничний розмір комісійної плати та витрат комісіонера не має перевищувати 21524064 доларів США.

Згідно з вимогами п.6.4 розділу 6 договору комісії №ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 року, за виконання доручення за цим договором комісіонер отримує комісійну плату (що включає в себе ПДВ) у розмірі різниці між ціною договору (п. 6.1 договору), погодженою ціною продукції та робіт (п. 6.2 договору) та витрати комісіонера (п. 4.2.2 договору).

Відповідно до п. 6.10 розділу 6 договору комісії № ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 р., при перерахуванні комісіонером коштів в платіжному дорученні має бути вказано: «Перерахування коштів за продукцію/роботи у відповідності до договору комісії № ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 р., з врахуванням комісійної плати та витрат комісіонера».

У подальшому, Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на підставі платіжного доручення № 877 від 19 березня 2012 р., здійснено переказ коштів на рахунок позивача в сумі 1000000,00 дол. США (без ПДВ) за додатковою угодою № 12 від 22 лютого 2012 р. до договору комісії № ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 р., як авансовий платіж за продукцію відповідно до п. 3.6 «Відвантаження 2-ої партії технологічної документації» додатку № 1 «Графік надходження засобів» до Додаткової угоди № 9 від 26 серпня 2011 р. до договору комісії №ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 р.

Так, відвантаження 2-ої партії технологічної документації в березні 2012 р. не проводилося.

Відповідно до виписки банку від 19 березня 2012 р., згідно з якою, позивачем від Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» за платіжним дорученням № 877 отримані грошові кошти у розмірі 7985000 грн. 00 коп., у призначенні платежу вказано: «Перерахування еквівалентній валютної виручки 1000000 дол. США згідно договору комісії № ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 р. за винятком комісійної плати без ПДВ», що повністю відповідає умовам п.6.10 договору комісії № ESE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 р.

У період з 16 травня 2012 р. по 6 червня 2012 р., Феодосійською об`єднаною державною податковою інспекцією Автономної Республіки Крим було проведено позапланову виїзну перевірку Відкритого акціонерного товариства «Феодосійське суднобудівна компанія «Море» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2012 р., яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період січень, травень, жовтень, листопад 2011 р., січень, лютий, березень 2012 р.

Так, за результатами проведення перевірки, Феодосійською об`єднаною державною податковою інспекцією Автономної Республіки Крим складено акт перевірки від 8 червня 2012 р. № 563/15-04/14309008.

За наслідками перевірки встановлені наступні порушення:

- порушення п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.4 ст. 189, п. 198.6 ст. 198,п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 ПК України - позивачем завищено суму бюджетного відшкодування за березень 2012 р. на суму 1094032 грн. 00 коп.;

- порушення п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.4 ст. 189, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4, ст. 200, п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 ПК України - позивачем завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за березень 2012 р. на суму 1153055 грн. 00 коп.; завищено залишок від`ємного значення ПДВ у декларації з ПДВ за березень 2012 р., який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 7736 503 грн.

14 червня 2012 р. позивачем подано до Феодосійської об`єднаної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим заперечення на акт перевірки від 8 червня 2012 року № 563/15-04/14309008. Листом Феодосійської об`єднаної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим від 14 червня 2012 р. № 2008/10/15-04 надано відповідь на ці заперечення позивача, якою залишено без змін висновки, викладені в акті перевірки від 8 червня 2012 р.

15 червня 2012 р. Феодосійською об`єднаною державною податковою інспекцією Автономної Республіки Крим винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

1) № від 15 червня 2012 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2012 р. на суму 1094032 грн. 00 коп. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 547016 грн. 00 коп.;

2) № від 15 червня 2012 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість та податкового кредиту за березень 2012 р. на суму 7736503 грн. 00 коп.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з урахуванням висновків Вищого адміністративного суду України, що викладені в ухвалі від 26.08.2014, виходив з того, що позивач, з урахуванням предмета договору комісії (товари військового призначення - кораблі), повинен був здійснювати зовнішньоекономічну діяльність виключно, із залученням уповноважених Україною підприємств/компаній та із застосуванням особливої форми укладення контракту, шляхом укладення договору комісії. Так, за висновками суду першої інстанції, отримані від ДП «Укрспецекспорт» грошові кошти за платіжним дорученням від 19.03.2012 № 877, були саме авансовим платежем за експортною операцією, яка не підлягає включенню до складу податкових зобов`язань з ПДВ у силу п. 187.11 ст. 187 ПК України. Також, суд першої інстанції, перевіривши висновки акта перевірки у взаємозв`язку з залученими до справи матеріалами, взявши до уваги висновки експерта, дійшов висновку про те, що позивачем не було допущено завищення суми ПДВ за березень 2012 року в розмірі 18091,12 грн.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до норм п. 22.1. ст. 22 ПК України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Згідно з пунктом 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Приписами підпункту 14.1.181 статті 14 ПК України, встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до вимог підпункту 14.1.156 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з нормами п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів. Підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Так, у силу норм п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з вимогами п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/ послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 185.1. ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв`язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

База оподаткування операцій з постачання товарів, ввезених платником на митну територію України, визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче митної вартості товарів, з якої були визначені податки і збори, що справляються під час їх митного оформлення, з урахуванням акцизного податку та ввізного мита, за винятком податку на додану вартість, що включаються в ціну товарів/послуг згідно із законом.

У разі якщо постачання товарів/послуг здійснюється за регульованими цінами (тарифами), база оподаткування визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за такими цінами (тарифами).

У разі постачання виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг без оплати, з частковою оплатою, у межах обміну, у межах дарування, у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку, пов`язаній з постачальником особі, суб`єкту господарювання, який не зареєстрований платником податку, іншим особам, які не зареєстровані платниками податку, база оподаткування визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.

До бази оподаткування враховується вартість товарів/послуг, які постачаються за будь-які кошти (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна та комунальних послуг і енергоносіїв), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платникові податку безпосередньо отримувачем товарів/послуг або будь-якою третьою особою як компенсація вартості товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У разі постачання товарів за договорами фінансового лізингу базою оподаткування є договірна (контрактна) вартість, але не нижче ціни придбання об`єкту лізингу.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 189.4 ст. 189 ПК України базою оподаткування для товарів/ послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Дата збільшення податкових зобов`язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 цього Кодексу.

Зазначений порядок дати виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту застосовується також на операції з примусового продажу арештованого майна органами юстиції.

При цьому, порядок формування податкового кредиту передбачений статтею 198 ПК України, за п. 198.1, якої, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/ нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України регламентовано, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. п. 200.1, 200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як вже зазначалось, суд касаційної інстанції направляючи справу на новий розгляд вказав, що для правильного вирішення спору, слід встановити до якого саме виду контракту належить наведений договір комісії від 22 грудня 2008 р., що був укладений між ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», а саме, чи є він зовнішньоекономічним договором, чи підтверджено факт наявності зовнішньоекономічного контракту Державною службою експертного контролю України.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що перевірка та встановлення вказаних обставин надає змогу правильно вирішити спір та перевірити обґрунтованість прийнятих податковим органом податкових повідомлень-рішень, що є предметом оскарження у даній справі.

Отже, перевіряючи чи правильно у даній справі судом першої інстанції було вирішено відповідне питання, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до норм ст. 20 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року № 959-XII, зовнішньоекономічна діяльність здійснюється з дотриманням суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності вимог законодавства про захист економічної конкуренції, за винятком випадків, передбачених цією статтею. Виключно уповноваженими Україною як державою суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності може здійснюватись експорт та імпорт озброєння, боєприпасів, військової техніки та спеціальних комплектуючих виробів для їх виробництва, вибухових речовин, ядерних матеріалів (включаючи матеріали у вигляді тепловипромінюючих зборок), технологій, устаткування, установок, спеціальних неядерних матеріалів та пов`язаних з ними послуг, джерел іонізуючого випромінювання, а також інших видів продукції, технологій і послуг, які в даний час використовуються при створенні озброєнь і військової техніки або становлять державну таємницю України, яка визначається законами України; дорогоцінних металів та сплавів, дорогоцінного каміння; наркотичних і психотропних засобів; експорт творів мистецтва і старовинних предметів з музейних фондів України. Призначення уповноважених суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, які можуть здійснювати зазначені експорт та імпорт, і регулювання відповідних експортно-імпортних операцій належать до компетенції Кабінету Міністрів України, який має погоджувати свої рішення з відповідними Комітетами Верховної Ради України.

Кабінет Міністрів України постановою від 12 липня 1999 р. №1228 «Про надання суб`єктам господарювання повноважень на право здійснення експорту, імпорту товарів військового призначення та товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю», на виконання вимог законодавства визначив перелік суб`єктів господарювання, які мають повноваження на здійснення, зокрема, експорту товарів військового призначення.

При цьому, позивач - ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» - у цьому переліку відсутній, а тому, експортні операції з товарами військового призначення, якими є вказані у контракті кораблі, позивач може здійснювати виключно у спеціально визначеному порядку і лише через спеціально уповноважених на таку діяльність суб`єктів, одним із яких є Державна компанія «Укрспецекспорт».

Державні замовники у сфері оборони отримують повноваження на право здійснення імпорту товарів військового призначення та товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю, за рішенням Кабінету Міністрів України.

Отже, з наведеного вбачається, що позивач з урахуванням особливостей предмета договору (товар військового призначення - кораблі) повинен був здійснювати зовнішньоекономічну діяльність виключно із залученням уповноваженої Урядом України організації (зокрема, Державну компанію «Укрспецекспорт») та із застосуванням особливої форми укладення контракту - через укладення договору комісії, на що, між іншим, правильно звернув увагу і суд першої інстанції. Для правильного визначення зовнішньоекономічного договору (контракту) мають бути перевірені дві його основні кваліфікуючі ознаки, а саме, спрямованість на забезпечення господарської (зовнішньоекономічної) діяльності контрагентів (ця ознака визначає зовнішньоекономічний договір як різновид господарського договору; різна державна належність контрагентів (ця ознака пояснює, за яких умов господарський договір набуває міжнародного характеру, стає власне «зовнішньоекономічним»).

Матеріалами справи підтверджується, що між ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» (комітент) та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (комісіонер) було укладено договір комісії від 22 грудня 2008 р. № USE-16.1-400-D/K-08 з дотриманням вимог «Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів)» № 201 від 6 вересня 2011 р., відповідно до якого: п.1.1. «Країна Замовника» - Китайська Народна Республіка. «Замовник» - Бюро закупівель Управління Міжнародного Співробітництва Головного Управління Озброєнь і Військової Техніки (ГУОВТ) Народно - визвольної армії Китаю (НВАК). «Корабель № 1» та «Корабель № 2» - умовні назви кораблів, що будуються та передаються на комісію на умовах цього Договору. «Корабель № 3» та «Корабель № 4» - умовні назви кораблів, що будуються в країні Замовника. Так, в порядку та на умовах, визначених цим договором, комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату укласти з замовником за рахунок комітента, але від свого імені, правочин (зовнішньоекономічний контракт) щодо суднобудування кораблів № 1 та № 2 (без обладнання замовника згідно з додатком № 19); виготовлення та поставки продукції; здійснення технічного сприяння при дообладнанні кораблів № 1 та №2 та будівництві кораблів № 3 та № 4 в країні замовника на умовах, викладених в додатку №9); проведення підготовки виробничо-технічного персоналу.

Відповідно до вимог ст. 1011 Цивільного кодексу України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно з частиною 1 ст. 1012 ЦК України, договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії.

Відповідно до ч. 2 ст. 1012 ЦК України, комітент може бути зобов`язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами.

Згідно з ч. 3 ст. 1012 ЦК України, істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Відповідно до ст. 1014 ЦК України, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Якщо комісіонер вчинив правочин на умовах більш вигідних, ніж ті, що були визначені комітентом, додатково одержана вигода належить комітентові.

За частиною ч. 1 ст. 1016 ЦК України, комітент зобов`язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для виконання обов`язку перед третьою особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1016 ЦК України, за договором, укладеним з третьою особою, комісіонер набуває права навіть тоді, коли комітент був названий у договорі або прийняв від третьої особи виконання договору.

Згідно з ч. 3 ст. 1016 ЦК України, комісіонер не відповідає перед комітентом за невиконання третьою особою договору, укладеного з нею за рахунок комітента, крім випадків, коли комісіонер був необачним при виборі цієї особи або поручився за виконання договору (делькредере).

За ч. 4 ст. 1016 ЦК України, у разі порушення третьою особою договору, укладеного з нею комісіонером, комісіонер зобов`язаний негайно повідомити про це комітента, зібрати та забезпечити необхідні докази. Комітент має право вимагати від комісіонера відступлення права вимоги до цієї особи.

Відповідно до ст. 1018 ЦК України, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Отже, з наведених вище норм цивільного законодавства слідує, що договір комісії є одним із видів посередницьких договорів, який може застосовуватися в зовнішньоекономічній діяльності підприємства, який, у даному випаду і був застосований позивачем, в силу вимог законодавства, які обумовлені особливостями предмета договору - експорт закордон товарів військового призначення (кораблі), оскільки предметом договору комісії від 22 грудня 2008 р., вказано укладення зовнішньоекономічного контракту від 23 грудня 2008 р. № USE-16.1-63к/ке-08 з постачання матеріалів (продукції) для будування кораблів в країні замовника, тобто, експорт товарів через посередника.

Також, позивачем від ДП «Укрспецекспорт» за платіжним дорученням № 877 було отримано кошти у розмірі 7985000 грн. 00 коп. У призначенні платежу вказано: «Перерахування еквівалентній валютної виручки 1000000 дол. США згідно Договору комісії № USE-16.1-400-D/K-08 від 22.12.2008 за винятком комісійної плати без ПДВ», що відповідає умовам п. 6.10 договору комісії, тобто, вказана сума була авансовим платежем по експортним операціям. Крім того, у бухгалтерському обліку позивача згідно з даними журналу-ордеру по бухгалтерському рахунку 68514 «Розрахунки з іншими кредиторами пр.958» за березень 2012 року, ця операція відображена наступною бухгалтерською проводкою: Дт 311 - Кт 68514 - 79850000 грн. (1000000 дол. США)

Разом з тим, колегія суддів враховує, що оподаткування експорту товарів за договорами комісії відрізняється від оподаткування тих самих операцій, які здійснюється на території України, адже, посередницькі операції в Україні оподатковуються відповідно до п.189.4. ст.189 ПК України, тобто, на загальних підставах згідно з п.187.1. ст.187 ПК України, де датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 189.6. ст.189 ПК України, норми пунктів 189.4 ст.189 ПК України не поширюються на операції з експортування товарів за межі митної території України або з ввезення на митну територію України товарів у межах договорів комісії.

Згідно з положеннями п.187.11. ст. 187 ПК України, попередня (авансова) оплата вартості товарів, що експортуються чи імпортуються, не змінює значення сум податку, які відносяться до податкового кредиту або податкових зобов`язань платника податку, такого експортера або імпортера.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що у комітента за договором, який здійснює експорт товарів через комісіонера, при передачі йому товарів, податкові зобов`язання не виникають. Разом з тим, коли така операція (експорт товарів) підтверджена належним чином оформленою ВМД, то вона оподатковується ПДВ за нульовою ставкою у відповідності п. п. 195.1.1. п. 195.1. ст.195 ПК України, на що також доречно звернув увагу і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, прийнявши до уваги доводи позивача, що наводились ним у позовній заяві в цій частині щодо того, що авансові платежі, отримані позивачем від Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» за договором комісії від 22 грудня 2008 р., не підлягають включенню до складу податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до вимог п.187.11. ПК України.

Отже, з огляду на вказані норми законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач здійснював виконання зовнішньоекономічного контракту за операцією експорту (вивезення) товарів (кораблів) за межі митної території України, а тому, податкові зобов`язання з податку на додану вартість визначаються на дату фактичного здійснення такого вивезення, тобто, на дату оформлення вантажної митної декларації митним органом. Право на застосування нульової ставки податку на додану вартість, відповідно, право на отримання бюджетного відшкодування, є тільки у продавця експортної продукції - її власника, тобто, у позивача.

Крім того, колегія суддів враховує висновок судово-економічної експертизи № 165/12 від 25 січня 2013 р., що був наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Кримське експертне бюро» по адміністративній справі № 2а-6702/12/0170/26 (810/5237/14). На вирішення цієї експертизи, Окружним адміністративним судом АР Крим в ухвалі суду від 24 липня 2012 р. було поставлено наступні питання:

1) чи підтверджуються даними податкового та бухгалтерського обліку, а також первинними документами ВАТ «ФСК «Море» висновки Феодосійської об`єднаної державної податкової інспекції АР Крим, викладені в акті № 563/15-4/14309008 від 8 червня 2012 р. щодо завищення заявленої суми бюджетного відшкодування на суму 1094032 грн. за березень 2012 року?

2) чи підтверджуються даними податкового та бухгалтерського обліку, а також первинними документами ВАТ «ФСК «Море» висновки Феодосійської об`єднаної державної податкової інспекції АР Крим, викладені в акті № 563/15-4/14309008 від 8 червня 2012 р. щодо завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту на суму 1153055 грн. за березень 2012 року?

3) чи підтверджуються даними податкового та бухгалтерського обліку, а також первинними документами ВАТ «ФСК «Море» висновки Феодосійської об`єднаної державної податкової інспекції АР Крим, викладені в акті № 563/15-4/14309008 від 8 червня 2012 р. щодо завищення залишку від`ємного значення ПДВ у декларації ПДВ за березень 2012 року, який після бюджетного відшкодування Включається до складу податкового кредиту наступного періоду на суму 7736503 грн.?

4) чи здійснювалась оплата ПДВ за операціями фактичних поставок та якими документами це підтверджується?

З висновку експертизи вбачається, що предметом договору комісії від 22 грудня 2008 р. № USE-16.1-400-D/K-08 є укладення зовнішньоекономічного контракту від 23 грудня 2008 р. № USE-16.1-63к/ке-08 з постачання матеріалів (продукції) для будування кораблів в країні замовника, тобто, експорт товарів через посередника.

Відповідно до виписки банку від 19 березня 2012 р., згідно з якою підприємством від ДП «Укрспецекспорт» за п/дорученням № 877 отримані грошові кошти у розмірі 7985000 грн. 00 коп. У призначенні платежу вказано: „Перерахування еквівалентній валютної виручки 1000000 дол. США згідно Договору комісії № USE-16.1-400-D/K-08 від 22 грудня 2008 р. за винятком комісійної плати без ПДВ", що відповідає умовам п. 6.10. договору комісії, тобто, це авансові платежі по експортним операціям.

Експерт у висновку зазначив, що авансові платежі, які підтверджені виписками банку, отримані ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» від Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» за договором комісії від 22 грудня 2008 р. № USE -16.1-400-D/K-08 та за Графіком надходження коштів не підлягають включенню до складу податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до вимог п.187.11. Податкового кодексу України.

Отже, експерт констатував, що документами первинного бухгалтерського та податкового обліку Відкритого акціонерного товариства «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» висновки Феодосійської міжрайонної державної податкової інспекції АР Крим, викладені в акті перевірки № 563/15-4/14309008 від 8 червня 2012 р., щодо заниження податкових зобов`язань за березень 2012 року на суму 1330833 грн. не підтверджуються.

Щодо висновків контролюючого органу завищення позивачем податкового кредиту на загальну суму 18091 грн., колегія суддів зазначає про таке.

Між ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» (покупець) укладений договір з ТОВ «Хімлаборреактів» (продавець) від 2 червня 2010 р. № 149/10-073 на придбання товарно - матеріальних цінностей. У березні 2012 року підприємством отримані товарно - матеріальні цінності на загальну суму 334 грн. 33 коп., ПДВ 66 грн. 87 коп., усього 401 грн. 20 коп., що підтверджується видатковою накладною від 3 березня 2012 р. № Х0005743.

Як вже зазначалось, відповідно до приписів п. 198.2. ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімлаборреактив» була отримана податкова накладна від 3 березня 2012 р. № 237 на суму 401 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ 66 грн. 87 коп.. але із запізненням.

Експертом було встановлено, що позивачем до складу податкового кредиту у березні 2012 року включена сума ПДВ за податковою накладною, отриманою від Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімлаборреактив» на загальну суму 401 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ 66 грн. 87 коп., що виписана на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Згідно з вимогами п.198.6. ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно до наказу ДПСУ від 16 лютого 2012 р. № 127 «Про затвердження узагальнюючої податкової консультації відносно окремих питань відображення у податковому обліку по податку на додану вартість звітного періоду податкових накладних, виписаних у попередніх періодах, і формування на їх підставі податкового кредиту» «...У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг (абзац одинадцятий пункту 201.10 статті 201 розділу V ПК України).

Виконання платником зазначеного правила дозволяє платнику податку реалізувати своє право на отримання податкового кредиту".

У висновку експертом встановлено, що податкову накладну від 3 березня 2012 № 237, отриману від Товариства з обмеженою відповідальністю „Хімлаборреактив" на загальну суму 401 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ 66 грн. 87 коп. включено у Додаток № 8 „Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (Д8)" до Податкової декларації з ПДВ за березень 2012 року.

Придбані товарно-матеріальні цінності оприбутковані на склад, що підтверджується прибутковими ордерами від 23 березня 2012 р. № о120102/103 на загальну суму 334 грн. 33 коп., у тому числі ПДВ 66 грн. 87 коп., всього 401 грн. 20 коп..

ВАТ «ФСК «Море» відповідно до рахунку від 13 лютого 2012 р. № Х0010674 сплатило Товариства з обмеженою відповідальністю „Хімлаборреактив" 341 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ 56 грн. 87 коп. (п/доручення від 22 березня 2012 р. № 49693).

Таким чином, експерт у висновку зазначає, що сума ПДВ в розмірі 66 грн. 87 коп. за податковою накладною, отриманою від Товариства з обмеженою відповідальністю „Хімлаборреактив" включена ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» до складу податкового кредиту у березні 2012 року згідно з діючим законодавством.

ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» у березні 2012 року отримані податкові накладні, які виписані з порушенням порядку їх заповнення та порядку реєстрації в ЄРПН на загальну суму ПДВ 18024 грн. 25 коп. від наступних контрагентів:

- ПНТП „Вед-Техно" податкова накладна від 20 березня 2012 року №31 на загальну суму 99984 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ у сумі 16664 грн. 00 коп. (невірно вказано № договору);

- ПАТ ЕЗ „Фірма „Селма" податкова накладна від 1 березня 2012 року №24 на загальну суму 8065 грн. 50 коп., у тому числі ПДВ у сумі 1344 грн. 25 коп. (не має номеру договору);

- ТОВ „Нова пошта" податкова накладна від 29 березня 2012 року №23609/060 на загальну суму 96 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ у сумі 16 грн. 00 коп. (невірна назва покупця).

Підприємством до складу податкового кредиту у березні 2012 року включені суми ПДВ за вищеназваними податковими накладними на загальну суму ПДВ 18024 грн. 25 коп.

Крім того, експертом встановлено, що ці податкові накладні включені підприємством в Додаток №8 до Податкової декларації з ПДВ за березень 2012 року. Експерт зазначає, що сума ПДВ в розмірі 18024 грн. 25 коп. включена ВАТ „Феодосійська суднобудівна компанія „Море" до складу податкового кредиту за березень 2012 р. згідно з діючим законодавством. Таким чином, документами первинного бухгалтерського та податкового обліку Відкритого акціонерного товариства „Феодосійська суднобудівна компанія „Море" не підтверджуються висновки Феодосійської міжрайонної державної податкової інспекції АР Крим, викладені в акті перевірки № 563/15-4/14309008 від 8 червня 2012 р., щодо завищення податкового кредиту за березень 2012 року на суму 18091 грн. (66 грн. 87 коп. +18024 грн. 25 коп.).

Експертом у висновку зазначено, що документами первинного бухгалтерського та податкового обліку Відкритого акціонерного товариства „Феодосійська суднобудівна компанія „Море" не підтверджуються висновки Феодосійської міжрайонної державної податкової інспекції АР Крим, викладені в акті перевірки № 563/15-4/14309008 від 8 червня 2012 р., щодо завищення від`ємного значення з ПДВ (рядок 19 Декларації з ПДВ) за березень 2012 року в сумі 1153055 грн. і заниження суми грошового зобов`язання (рядок 18 Декларації з ПДВ) за березень 2012 року в сумі 195869 грн. ((1330833+18091) - 1153055).

Що стосується завищення заявленої суми бюджетного відшкодування за березень 2012 року у сумі 1094032 грн. 00 коп., експерт у висновку зазначає наступне.

За даними податкових накладних, суми ПДВ, за якими включені ВАТ „ФСК „Море" в розрахунок бюджетного відшкодування за березень 2012 року, обсяг поставок товарів (робіт, послуг) складає 6566678 грн. 46 коп.., у тому числі ПДВ 1094446 грн. 41 коп., у тому числі за періодами: січень 2011 року - 67200 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 11200 грн. 00 коп.; травень 2011 року - 3288000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 548000 грн. 00 коп.; жовтень 2011 року - 10805 грн. 11 коп., у тому числі ПДВ 1800 грн. 85 коп.; листопад 2011 року - 401568 грн. 40 коп., у тому числі ПДВ 66928 грн. 06 коп.; січень 2012 року - 147661 грн. 09 коп., у тому числі ПДВ 24610 грн. 17 коп.; лютий 2012 року - 546434 грн. 64 коп., у тому числі ПДВ 91072 грн. 46 коп.; березень 2012 року - 2105009 грн. 22 коп., у тому числі ПДВ 350834 грн. 87 коп.

Згідно з платіжними дорученнями сума ПДВ, яка фактична сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України за податковими накладними, які включені підприємством в розрахунок бюджетного відшкодування у березні 2012 року складає - 1094446 грн. 41 коп., у тому числі за періодами: січень 2011 року - 67200 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 11200 грн. 00 коп.; травень 2011 року - 3288000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 548000 грн. 00 коп.; жовтень 2011 року - 10805 грн. 11 коп., у тому числі ПДВ 1800 грн. 85 коп.; листопад 2011 року - 401568 грн. 40 коп., у тому числі ПДВ 66928 грн. 06 коп.; січень 2012 року - 147661 грн. 09 коп., у тому числі ПДВ 24610 грн. 17 коп.; лютий 2012 року - 546434 грн. 64 коп., у тому числі ПДВ 91072 грн. 46 коп.; березень 2012 року - 2105009 грн. 22 коп.., у тому числі ПДВ 350834 грн. 87 коп.

Порядок визначення суми податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню та строки проведення розрахунків встановлені ст. 200 ПК України, а саме:

Згідно з вимогами п. 200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до вимог п. 200.2. ст. 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.3. ст. 200 ПК України, встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з вимогами п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду».

Розділом XI «Порядку заповнення і подання податкової звітності податку на додану вартість", затвердженому наказом ДПА України від 25 січня 2011 р. №41, визначені особливі правила для підприємств суднобудування і літакобудування, а саме: «При від`ємному значенні сум податку на додану вартість, обрахованого у передбаченому пунктом 200.1 статті 200 розділу V Кодексу порядку, таким підприємствам бюджетне відшкодування здійснюється у звітному (податковому) періоді, наступному за звітним (податковим) періодом, у якому виникло від`ємне значення податку на додану вартість, у порядку і строки, передбачені статтею 200 розділу V Кодексу. При цьому сума, відображена в рядку 20.2 податкової декларації поточного звітного (податкового) періоду зазначених підприємств, переноситься до рядка 21.1 податкової декларації цього самого звітного (податкового) періоду».

Експертом також встановлено, що суми ПДВ, які мають право взяти участь у розрахунку бюджетного відшкодування у березні 2012 року становлять - 1094446 грн. 41 коп., а саме: січень 2011 року - 11200 грн. 00 коп.; травень 2011 року - 548000 грн. 00 коп.; жовтень 2011 року - 1800 грн. 85 коп.; листопад 2011 року - 66928 грн. 06 коп.; - січень 2012 року - 24610 грн. 17 коп.; лютий 2012 року - 91072 грн. 46 коп.; березень 2012 року - 350834 грн. 87 коп.

Сума ПДВ, яка заявлена ВАТ „ФСК „Море" до бюджетного відшкодування у березні 2012 року та відображена у рядку 23 "Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню" та рядок 23.1 "На рахунок платника у банку" Податкової декларації з ПДВ становить 1094032 грн.

Експерт у висновку зазначає, що згідно даним Додатка 2 (Д2) до Податкової декларації за ПДВ за березень 2012 року (а.с.74) - Частина залишку від`ємного значення, фактично сплачена ВАТ „ФСК „Море" постачальникам або до Державного бюджету, не брала участі у розрахункам бюджетного відшкодування та не погашена податковими зобов`язаннями попередніх податкових періодів (рядок 4) складає 1094032 грн., у тому числі: січень 2011 року - 11200 грн.; травень 2011 року - 548000 грн.; жовтень 2011 року - 1387 грн.; листопад 2011 року - 66928 грн.; січень 2012 року - 24610 грн.; лютий 2012 року - 91072 грн.; березень 2012 року - 350835 грн.

Експертом встановлено, що розбіжності даних документів бухгалтерського та податкового обліку від даних Декларації з ПДВ складають 414 грн. (1032) у бік збільшення суми бюджетного відшкодування та утворилися за рахунок розбіжностей у жовтні 2011 року (1801 -1387).

Згідно з наданими на дослідження видатковим накладним, актам виконаних робіт ВАТ «ФСК «Море» фактично отримано товарно-матеріальних цінностей, робіт (послуг) за податковими накладними, які включені підприємством в розрахунок бюджетного відшкодування у березні 2012 року на загальну суму 6594417 грн. 55 коп., у тому числі ПДВ 1318883 грн. 15 коп., загальна сума 7913200 грн. 96 коп.

Експерт також у висновку зазначив, що оприбуткування на склад отриманих товарно-матеріальних цінностей підтверджено прибутковими ордерами на загальну суму 1751171 грн. 66 коп. (без ПДВ).

Відповідно до наказу від 26 січня 2011 р. № 28/П на підприємстві відкриті замовлення за основним виробництвом, у тому числі „Кораблі проекту 958": замовлення № 01881 - будівництво корабля зав. № 881; замовлення № 01882 - будівництво корабля зав. № 882; замовлення №01889 - навчання ПТП Замовника по будівництву та випробуванням замовлень пр.958; замовлення №01891 - виготовлення оснастки, що передається Замовнику для замовлень № 883 та № 884.

Експертом встановлено, що придбані товари (роботи, послуги) використані у виробництві (списані, введені в експлуатацію) на виконання замовлень відповідно до наказу від 26 січня 2011 р. № 28/П.У бухгалтерському обліку відображено наступними проводками: Дт 10 Кт - 152,153 - 107756 грн. 70 коп.; Дт 23,92- Кт 2010, 2011, 2028, 2034, 2035, 2026, 2028, 2051, 2027, 2034, 2071, 2221, 2222, 2241 - 1643414 грн. 96 коп.

Експертом у висновку встановлено, що документами первинного бухгалтерського та податкового обліку Відкритого акціонерного товариства „Феодосійська суднобудівна компанія „Море" висновки Феодосійської міжрайонної державної податкової інспекції АР Крим, викладені в акті перевірки № 563/15-4/14309008 від 8 червня 2012 р., щодо завищення суми бюджетного відшкодування за березень 2012 року на суму 1094032 грн. є безпідставними.

Згідно з висновком № 165/12 від 25 січня 2013 р. судово економічної експертизи по адміністративній справі № 2а-6702/12/0170/26 експертом встановлено наступне: 1) Даними податкового та бухгалтерського обліку, а також первинними документами позивача не підтверджуються висновки Феодосійської об`єднаної державної податкової інспекції АР Крим, викладені в акті № 563/15-4/14309008 від 8 червня 2012 р., щодо завищення заявленої суми бюджетного відшкодування на суму 1094032 грн. за березень 2012 року. 2) Даними податкового та бухгалтерського обліку, а також первинними документами позивача не підтверджуються висновки Феодосійської об`єднаної державної податкової інспекції АР Крим, викладені в акті № 563/15-4/14309008 від 8 червня 2012 р., щодо завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту на суму 1153055 грн. за березень 2012 року. 3) Даними податкового та бухгалтерського обліку, а також первинними документами позивача не підтверджуються висновки Феодосійської об`єднаної державної податкової інспекції АР Крим, викладені в акті № 563/15-4/14309008 від 8 червня 2012 р., щодо завищення залишку від`ємного значення ПДВ у декларації ПДВ за березень 2012 року, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного періоду на суму 7736503 грн. 4) Позивачем здійснювалась оплата ПДВ за операціями фактичних поставок, що підтверджується платіжними дорученнями.

Приймаючи наведені вище висновки експерта, суд першої інстанції виходив з того, що експертне дослідження було проведено кваліфікованим експертом, а саме: Авдоніній Ілоною Борисівною , яка має вищу економічну освіту, кваліфікацію судового експерта за фахом 11.1 «Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку та звітності», стаж роботи експерта з 2009 р. (свідоцтво Міністерства юстиції України № 1311). Висновок експерта ґрунтувався на дослідженні первинних бухгалтерських, податкових та інших документів позивача, на дослідженні акта перевірки, результатів його оскарження та спірних рішень, вимог відповідних нормативних актів тощо. При цьому, визначальним також є й те, що судового експерта було попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Колегія суддів не вбачає правових підстав не приймати зазначений експертний висновок до уваги, оскільки останній цілком узгоджується з іншими матеріалами справи, а сторонами не було обґрунтовано поставлено під сумнів його висновки та не доведено, що останні є безпідставними або зроблені на підставі надання неповних/неточних/недостатніх матеріалів (документів).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не наведено достатніх правових підстав для прийняття оскаржуваних рішень, що у свою чергу свідчить про його протиправність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, апелянтом не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про правомірність прийнятих ним рішень у межах спірних правовідносинах.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відповідають критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними та таким, що прийняті відповідачем необґрунтовано.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення.

Рішення на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович