Справа № 308/3649/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 308/3649/21 пров. № А/857/7653/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представника відповідача Суязової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Домініканської Республіки Ронні ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2021 року (головуючий суддя Бенца К.К., час ухвалення 19:45 год, повний текст рішення складено 25.03.2021) у справі № 308/3649/21 за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Домініканської Республіки Ронні ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2021 року військова частина НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до громадянина Домініканської Республіки Ронні ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), у якому просила затримати громадянина Домініканської Республіки Ронні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позов обґрунтовує тим, що відповідач, незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку в районі 306 прикордонного знаку,3 00 м від словацько-українського кордону, та був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки, після чого 23 березня 2021 року о 15 год. 00 хв., на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі. Оригінали документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2021 року позов задоволено та вирішено:

-затримати громадянина Домініканської Республіки Ронні ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), з метою ідентифікації на строк до шести місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що у нього наявні оригінали документів, які надають можливість ідентифікувати особу, зокрема внутрішній паспорт громадянина Домініканської Республіки, водійські права, та дозвіл на проживання в Панамі. Вважає, що у позивача відсутні підстави для затримання. Крім того, зазначає, що позивач не вчинив жодних дій для ідентифікації його особи, а суд першої інстанції не зазначив, які існують умови, за яких неможливо ідентифікувати особу. Виходячи з наведеного, апелянт вважає, що його затримання відбулося з порушенням національного законодавства, та відповідно, з порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступні підстави.

З матеріалів справи судом встановлено, що громадянин Домініканської Республіки Ронні ОСОБА_1 , 23.03.2021 року незаконно, перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку в районі 306 прикордонного знаку,3 00 м від словацько-українського кордону, та був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки, після чого 23 березня 2021 року о 15 год. 00 хв., на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.

Оригінали документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні.

Надалі, відповідно до статті 263 КУпАП, до відповідача застосоване адміністративне затримання на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

Встановлено, що під час перевірки інформації стосовно відповідача по базі даних «Ризик» зазначено, що останній потрапив на територію України шляхом в`їзду через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль» 11.03.2021 року рейсом Ло-Романа Київ, по діючому закордонному паспорту.

Дії відповідача кваліфіковані за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

У відповідача відсутні документи, що, посвідчують особу та підтверджують законність його перебування на території України, зокрема оригінал паспорту, відповідач родичів на території України, які б могли надати йому допомогу у поверненні до країни походження не має.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: даними протоколу про адміністративне затримання відповідача від 23.03.2021 року; даними протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 23.03.2021 року; а також даними акту про приймання передавання особи від 23.03.2021 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, про підставність вимог позивача з огляду на те, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців, що виразилося у незаконному перетині державного кордону з України в Словаччину, на території України знаходиться незаконно. Підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має, документів, що дають йому право офіційно перебувати в Україні немає, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження також немає.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково з огляду на наступне.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Виходячи з цієї норми, законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою - про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, який його ідентифікує, яка громадянина певної держави.

При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурою видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Отже, відповідно до наведеної норми, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. Цей строк може бути продовжений, але не більше як на вісімнадцять місяців.

Водночас, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що відповідач під час затримання мав при собі оригінал ІР картки № НОМЕР_2 , посвідку на проживання № НОМЕР_3 , в яких вказано його ім`я та країну походження.

Отже, громадянин Домініканської Республіки Ронні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має документи, які ідентифікують його особу та національну приналежність, а тому не потребує додаткової ідентифікації.

Однак, для підтвердження інформації, за наявними документами, щодо ідентифіккації громадянина Домініканської Республіки Ронні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає за доцільне продовжити строк затримання позивача до 23.05.2021 року.

З цього приводу апеляційний суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від09 грудня 1994 року, серія A,303-A,п.29).

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити та прийняти постанову про часткове задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Домініканської Республіки Ронні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 задовольнити частково, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2021 року у справі № 308/3649/21 змінити, виклавши резолютивну частину рішення в редакції:

«Затримати з метою ідентифікації громадянина Домініканської Республіки Ронні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на два місяці з дня затримання до 23.05.2021 року».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний