Справа № 640/15024/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А. Б., Ключковича В. Ю.
за участю секретаря: Волошка О. Л.

позивача ОСОБА_1 , представника позивача Шевченка О. М., представника відповідача Дідика В. А., Калюжного А. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 19.11.2020) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (даліпозивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі-відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства оборони України Про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 03.06.2020 №89КП в частині пункту 2 про накладення дисциплінарного стягнення звільнення з військової служби за службовою невідповідальністю ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства оборони України По особовому складу від 19.06.2020 №266 в частині пункту 19 про звільнення з військової служби у запас за підпунктом д (через службову невідповідність) капітана 2 рангу ОСОБА_1 , начальника 818 військового представництва Міністерства оборони України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника 818 військового представництва Міністерства оборони України (ідентифікаційний код 00034022) з 03.06.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при звільненні позивача Міністерство оборони України діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України. У зв`язку із встановленням за результатами службового розслідування неналежного виконання службових обов`язків на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службову невідповідність. Під час призначення та проведення службового розслідування відповідачем дотримано вимоги законодавства.

Апелянт зазначає, що зібраними під час службового розслідування доказами у повній мірі підтверджено вину позивача.

Крім того, апелянтом вказано, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив зареєстрований 17.02.2021 р. за вх. № 6858, у якому позивач наголошує, що в апеляційній скарзі відповідач не наводить жодних підстав та доводів для спростування висновків та позиції суду.

Крім того, до Шостого апеляційного адміністративного суду як від апелянта так і від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо заявленого позову.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні 12.03.2021 року допитано свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Також судом на клопотання апелянта витребувано з Державного бюро розслідувань належним чином засвідчені копії матеріалів службового розслідування щодо причин та умов, що призвели до проведення докового ремонту катерів №№01028, 01031, гарантійний термін експлуатації яких не закінчився, порушення порядку пред`явлення рекламацій та підготовки доказів для забезпечення позовної та претензійної роботи, та встановлення ступеня вини посадових(службових) осіб для вивчення та огляду в судовому засіданні, які долучені до матеріалів кримінального провадження №0000058 від 08.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України.

Крім того, в судовому засіданні 01.4.2021 року за клопотанням сторін та з урахуванням вимог ст. 309 КАС України продовжено на 15 (п`ятнадцять) днів строк розгляду справи за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матерів справи, ОСОБА_1 з 1995 роцу проходив службу у системі військових представництв Міністерства оборони України.

З жовтня 2015 року позивач обіймав посаду начальника 818 військового представництва Міністерства оборони України.

Наказом Міністерства оборони України від 03 червня 2020 року №89КП за неналежне виконання службових обов`язків, передбачених статтями 11, 16 Статуту внутрішньої безпеки Збройних Сил України, підпункту 6 пункту 11 Положення про представництво державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2009 року №1107 (зі змінами), щодо організації роботи разом з керівником підприємства, проведення аналізу рекламацій на продукцію оборонного призначення, вивчення характеру дефектів і розроблення пропозицій щодо вжиття заходів для їх усунення; за нехтування вимогами підпункту 7 пункту 6 Положення про 818 військове представництво Міністерства оборони України, затвердженого наказом начальника 634 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 09 вересня 2019 року №6, у частині прийняття участі за дорученням державного замовника у розгляді матеріалів, пов`язаних з укладанням державних контрактів з оборонного замовлення, та проведення заходів щодо організації на підконтрольних підприємствах робіт з укладання договорів про надання послуг з докового ремонту начальника 818 військового представництва Міністерства оборони України капітана 2 рангу ОСОБА_1 звільнено з військової служби за службовою невідповідністю.

Наказом Міністерства оборони України (по особовому складу) від 19 червня 2020 року №266 відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу звільнено з військової служби у запас за підпунктом д (через службову невідповідність), зокрема, капітана 2 рангу ОСОБА_1 , начальника 818 військового представництва Міністерства оборони України.

Вважаючи протиправними оскаржувані накази, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 3 Закону №2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України Про оборону України, Про Збройні Сили України, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг урегульовується Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24 березня 1999 року №551-ХIV (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з положеннями статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 83 Дисциплінарного статуту встановлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статей 84, 85 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно статті 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначаються Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджених наказом Міністерства оборони України 21 листопада 2017 року №608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за №1503/31371 (далі Порядок №608).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №608 визначено перелік підстав для призначення службового розслідування, зокрема, службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, наказом Міністерства оборони України Про призначення службового розслідування від 23 квітня 2020 року №134 призначено службове розслідування відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту, пункту 8 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671 з метою уточнення причин та умов, що призвели до проведення докового ремонту катерів, заводський №01028, №01031, гарантійний термін яких не закінчився, порушення порядку пред`явлення рекламацій та підготовки доказів для забезпечення позовної і претензійної роботи, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

З наведеного вбачається наявність у відповідача правових підстав для призначення службового розслідування із зазначених у наказі підстав.

Розділом ІІІ Порядку №608 визначено порядок проведення службового розслідування, зокрема, відповідно до пункту 3 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 9 Порядку №608 посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

В свою чергу, на осіб, які проводять службове розслідування, відповідно до пункту 1 розділу ІV Порядку №608 покладено обов`язок:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Як вбачається з матерів справи, про проведення службового розслідування позивача неодноразово повідомлялось, в тому числі запитом від 28.04.2020 року № 306/1/2982 (т.1 а.с. 96-97).

На вказаний лист позивачем особисто надано письмові пояснення від 04.05.2020 року вих. № 286 (а.с. 29-31)

Про обізнаність позивача щодо проведення службового розслідування, а також вжиття відповідачем усіх допустимих заходів щодо отримання від ОСОБА_1 пояснень свідчить лист до управління військових представництв від 306/1/3189 від 06.05.2020 року про виклик для надання пояснень осіб, у тому числі ОСОБА_1 на 07.05.2020 року о 14 год (т.1 а.с.с 98-99).

На визначену дату вказані особи для дачі пояснень до Головного управління ВСП не прибули, про що складено відповідний рапорт, який знаходиться в матеріалах службового розслідування, переданих до територіального управління Державного бюро розслідувань м. Київ для доручення до матеріалів кримінального провадження №0000058 від 08.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України.

На зазначеному рапорті ОСОБА_1 власноручно виконав напис про згоду з викладеним у рапорті та відсутність будь-яких заперечень та доповнень.

При цьому, колегія суддів критично оцінює пояснення позивача надані в судовому засіданні, що для підписання вказаного рапорту його ввели в оману, і про зміст рапорту повідомили лише після підписання, оскільки позивач з 1995 року проходить військову службу, у тому числі на керівних посадах.

Також будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків, та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів та за відмову давати покази, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що безпосередньо проводили службове розслідування порушене наказом Міністерства оборони України Про призначення службового розслідування від 23 квітня 2020 року №134, пояснили, що ними неодноразово вживались заходи з метою отримання від позивача особистих пояснень в рамках проведеного службового розслідування, однак ОСОБА_1 для надання пояснень не з`являвся, а пояснення по суті питань надав у письмовому вигляді.

Зазначені обставини позивачем не спростовуються.

Відтак, дослідивши надані докази та заслухавши пояснення осіб, що з`явились, колегія суддів приходить до висновку, що службове розслідування проведено відповідачем з дотриманням норм «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України». Строк накладення дисциплінарного стягнення відповідачем не порушено.

Вирішуючи питання правомірності висновків службового розслідування щодо допущення позивачем неналежного виконання службових обов`язків колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України №548-ХІV від 24 березня 1999 року (далі Статут внутрішньої служби Збройних Сил України) командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, крім іншого, встановлено, що командир (начальник) зобов`язаний:

знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;

постійно вдосконалювати особисту підготовку;

завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності;

встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;

показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників);

проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини.

Підпунктами 2, 4, 7 пункту 10 Положенням про 818 військове представництво МО України, що затверджене наказом начальника 634 Головного військового представництва МО України від 09.06.2019 №6 (а.с.130-138) передбачено обов`язки начальника 818 ВП, як керівника представництва, серед іншого:

організовувати роботу військового представництва щодо виконання завдань з контролю за якістю розроблення, виробництва, модернізації, ремонту, монтажу, утилізації товарів військового призначення для потреб МО України як в мирний, так і воєнний час, а також для інших замовників відповідно до укладених договорів;

організовувати та особисто здійснювати контроль якості та комплектності продукції оборонного призначення, що поставляється державному замовникові;

здійснювати контроль правильності і своєчасності оформлення документі, що підтверджують якість, кількість та комплектність прийнятої призначення.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами 818 Військового представництва Міністерства оборони України, у тому числі позивачем, допущено порушення порядку пред`явлення рекламацій, визначених вимогами п.1.3.8 ГОСТ В 15.703-78, щодо розгляду протягом трьох діб рекламаційного акту, що отриманий Постачальником та представником Замовника при Постачальнику та прийняття узгодженого рішення щодо усунення дефектів.

Як зазначено апелянтом, капітаном 2 рангу ОСОБА_1 допущено неналежне виконання службових обов`язків, покладених на нього Статутами Збройних Сил України, положеннями законодавства та підзаконними актами, а саме:

- неналежне виконання вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме свято і непорушно додержуватися Конституції та Законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

- неналежне виконання вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

- неналежне виконання вимог Положення про представництва державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2009 №1107 (зі змінами) (далі- Положення № 1107), зокрема:

- підпункту 6 пункту 11 Положення №1107, який визначає обов`язок керівника представництва разом з керівником підприємства забезпечити проведення аналізу рекламацій на продукцію оборонного призначення, вивчення характеру дефектів і розроблення пропозицій щодо вжиття заходів для їх усунення;

- пункту 15 Положення №1107, який визначає обов`язок керівника представництва і керівника підприємства разом приймати рішення з поточних питань, пов`язаних з контролем якості під час розроблення, виготовлення, модернізації, постачання, монтажу, ремонту та приймання продукції оборонного призначення.

- нехтування вимогами підпункту 7 пункту 6 Положення про 818 ВП МО України, затвердженого наказом начальника 634 Головного військового представництва МО України 09.09.2019 №6 (а.с.130-138), що передбачає обов`язок 818 Військового представництва МО України брати участь за дорученням державного замовника, у розгляді матеріалів, пов`язаних з укладенням державних контрактів з оборонного замовлення та проводити заходи щодо організації на підконтрольних підприємствах робіт з укладання договорів про надання послуг, забезпечувати їх виконання.

З матерів справи вбачається, що фактично неналежне виконання позивачем службових обов`язків зводиться до незабезпечення позивачем належної участі 818 військового представництва МО України при складанні рекламаційних актів щодо малих броньованих артилерійських катерів проекту 58155, заводські №№ 01028, 01031, побудованих за державним контрактом від 09 березня 2016року № 247/1/16/6, які поступили на доковий ремонт.

Відповідач зазначає, що така бездіяльність позивача позбавила МО України можливості здійснити гарантійний ремонт таких катерів та відповідно завдала державі значних матеріальних збитків.

Поряд із цим, заслухавши пояснення учасників по справі та дослідивши надані докази колегія суддів приходить до переконання, що хоча позивачем і не спростовано висновки відповідача щодо неналежного виконання позивачем службових обов`язків та забезпечення відповідної участі 818 військового представництва при огляді вказаних катерів та складання відповідних актів, доказів, що такі дії позивача завдали матеріальних збитків матеріали справи не містять.

При цьому, доводи позивача, наведені в судовому засіданні, що він не вбачав підстав для здійснення рекламації, а тому не забезпечив належної участі підпорядкованого йому військового представництва при складанні актів рекламації на переконання колегії суддів не свідчать про належне виконання позивачам службових обов`язків.

Щодо обрання виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України Міністр оборони України користується дисциплінарною владою у повному обсязі цього Статуту.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно зі статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені дисциплінарні стягнення, в тому числі, і «звільнення з військової служби через службову невідповідність».

За приписами статті 102 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність застосовується один раз за час перебування військовослужбовця на штатній посаді і накладається наказом посадової особи, якій цим Статутом надано таке право. Якщо протягом шести місяців після накладення такого стягнення військовослужбовець не виправив своєї поведінки і вчинив правопорушення, приймається рішення про переміщення військовослужбовця на нижчу посаду або звільнення з військової служби.

Як вбачається з матерів справи, наказом Міністерства оборони України Про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 23.01.2020 № 7КП на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Зазначене дисциплінарне стягнення станом на 03.06.2020 не було знято (т.1 а.с. 125-129).

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що наявність раніше накладеного дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність згідно з зазначеним вище наказом, позбавляє відповідача можливості застосувати за нове порушення інше дисциплінарне стягнення, аніж звільнення із займаної посади.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до помилкових висновків як щодо порушення відповідачем порядку проведення дисциплінарного провадження так і обрання виду дисциплінарного стягнення.

Крім того, колегія судді вважає за необхідне зауважити, що приписами статті12 Кодексу адміністративного судочинства України встанволено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з ч. 3 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з приміткою до ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції» ( в редакції, чинній на час прийняття рішення судом першої інстанції) та приміткою до ст. 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» ( в редакції, чинній на час перегляду справи судом апеляційної інстанції) під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, керівники, заступники керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, їх апаратів та самостійних структурних підрозділів, військові посадові особи вищого офіцерського складу.

Предметом оскарження в цій справі є накази Міністера оборони України По особовому складу 03.06.2020 №89КП та від 19.06.2020 №266 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади начальника 818 військового представництва Міністерства оборони України капітана 2 рангу ОСОБА_1 , тобто про проходження публічної служби особою, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Тому, в силу положень п. 1 ч 6 ст. 12 КАС України така справа не належить до справ незначної складності та не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, як вбачається з позовних вимог та матеріалів справи, беручи до уваги значення справи для сторін, категорію та складність справи, даний спір мав бути розглянутий, з урахуванням вимог статті 12 КАС України, за правилами загального позовного провадження.

Однак, судом першої інстанції ухвалою від 09.09.2020 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, чим порушено вимоги ст.12 КАС України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п.4 ч. 1, абз.2 ч. 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, оскілки судом першої інстанції в порушення вимог ст. 12 КАС України розглянуто даний спір в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для його скасування, а відтак, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року слід скасувати та ухвалити нову постанову.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя А. Б. Парінов
Суддя В. Ю. Ключкович

(Повний текст постанови складено 26.04.2021)