Справа № 420/11190/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11190/20
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача Курсоніс Вероніки Вікторівни та представника відповідача Попроцького Дмитра Михайловича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року по справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування права на початок будівництва та скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі ДАБК) звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило: скасувати право на початок виконання будівельних робіт на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) № ОД 33 від 01 вересня 2020 року; скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI) № ОД 70 від 14 вересня 2020 року.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідачем виконані будівельні роботи з нового будівництва двоповерхового житлового будинку із самовільним захопленням земельної ділянки, що не відповідає даним, наведеним у поданому ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт № ОД 33 від 01 вересня 2020 року та декларації про готовність до експлуатації об`єктам ОД 70 від 14 вересня 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року позов було задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині з огляду на таке.

Судом першої інстанції було встановлено, що 31 серпня 2020 року відповідачем подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт №ОД 33 на об`єкт будівництва: «Реконструкція частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під житлову квартиру без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані», яке зареєстровано Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 01 вересня 2020 року.

10 вересня 2020 року відповідачем подано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта №ОД 70 від 14 вересня 2020 року «Реконструкція частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під житлову квартиру без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані», яка зареєстрована Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 14 вересня 2020 року.

В свою чергу, на підставі звернення за вх. № 01-17/399-гл від 15 вересня 2020 року, посадовою особою ДАБК, а саме головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Чернявською В.О. із залученням представників Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, здійснено комісійне обстеження об`єкта будівництва за адресою: м.Одеса, вул.Баштанна, 9.

За результатами обстеження об`єкта будівництва посадовими особами ДАБК складено акт від 29 вересня 2020 року, яким встановлено, зокрема, що відповідачем виконані будівельні роботи з нового будівництва двоповерхового житлового будинку із самовільним захопленням земельної ділянки, що не відповідає даним, наведеним у поданому ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність до експлуатації об`єктам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обставини виконання будівельних робіт з нового будівництва двоповерхового житлового будинку із самовільним захопленням земельної ділянки підтверджуються актом обстеження об`єкта містобудування від 29 вересня 2020 року, в якому зазначено, що на місці обстеження побудовано перший та другий поверхи капітальної кам`яної будівлі невідомого функціонального призначення, що підтверджується фотофіксацією. При цьому, згідно листа Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради вх. № 01-11/4403 від 24 вересня 2020 року, за даними архіву та відділу загального листування Департаменту дані щодо надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за спірною адресою відсутні. В свою чергу, у повідомленні про початок виконання будівельних робіт відповідачем зазначено, що виконується реконструкція частини домоволодіння під житлову квартиру без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані.

Колегія суддів не надаючи правову оцінку вказаним обставинам по суті зазначає таке.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 згаданої Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Положеннями ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спором адміністративної юрисдикції, в розумінні п.2 ч.1 ст.4 КАС України, є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

За правилами п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема на спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Положеннями ст.6 (Органи, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду) Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність".

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю затверджується Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту ст.7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вбачається, що управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом, зокрема:

контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації;

надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (крім анулювання (скасування) документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів):

виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (крім міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, та міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч) - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), розташованих у межах відповідних населених пунктів;

виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч, структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1) та середніми (СС2) наслідками, розташованих у межах відповідних населених пунктів;

центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, розташованих за межами населених пунктів і на території кількох адміністративно-територіальних одиниць, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2), розташованих у межах сіл, селищ та міст (крім міст, які є адміністративними центрами областей, міст з чисельністю населення понад 50 тисяч, міст Києва та Севастополя), а також щодо всіх об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), розташованих у межах населених пунктів.

Постановою КМУ від 19 серпня 2015 року №671 затверджено "Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю" (далі Положення), п.1 якого передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю утворюється як структурний підрозділ Київської та Севастопольської міськдержадміністрації та як виконавчий орган сільської, селищної, міської ради (далі - орган держархбудконтролю).

Основним завданням органу держархбудконтролю є здійснення відповідно до закону державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності (п.3 Положення).

Пунктом 4 Положення встановлено, що орган держархбудконтролю відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, надає, отримує документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, відмовляє у видачі таких документів, анулює їх, скасовує їх реєстрацію; приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків); здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах відповідних населених пунктів; здійснює контроль за виконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів держархбудконтролю.

Колегія суддів зазначає, що в контексті даної справи правовідносини є публічно-правовими у випадку, коли вони виникли в зв`язку з виконанням суб`єктом владних повноважень своїх контролюючих функцій у сфері містобудівної діяльності, і такий спір необхідно було б розглядати в порядку адміністративного судочинства з метою з`ясування та надання оцінки правомірності дій такого суб`єкту владних повноважень, адже здійснення державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень (вчинення дій) для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а отже і публічно-правову природу таких правовідносин.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Речі поділяються на рухомі та нерухомі. До нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (статті 179, 181 ЦК України).

За приписами статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 331 ЦК передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, аби новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація.

Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна) (ч.3 ст.331 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу № 225100997 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 вересня 2020 року, об`єкт житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_2 (загальна площа (кв.м): 125, житлова площа (кв.м): 51.4) за адресою АДРЕСА_1 , 22 вересня 2020 року була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , про що було зроблено запис у реєстр речових прав на нерухоме майно. Підставою для державної реєстрації була декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД70, видана позивачем.

Також, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 239935704 від 08 січня 2021 року, за договором купівлі-продажу серія та номер: 2603, виданий 28 жовтня 2020 року - 34/100 (квартири АДРЕСА_3 ) було відчужено відповідачем на користь ОСОБА_2 , внаслідок чого у власності відповідача залишилось 66/100 вказаного майна.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що спірний об`єкт житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_2 (загальна площа (кв.м): 125, житлова площа (кв.м): 51.4) за адресою: АДРЕСА_1 , після проведення реєстрації права власності після реконструкції набула статусу об`єкта цивільно-правових відносин та була таким і після зміни власника (щодо частини), а тому позовні вимоги ДАБК щодо скасування права на початок виконання будівельних робіт на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) №ОД 33 від 01 вересня 2020 року та скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI) № ОД 70 від 14 вересня 2020 року, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, в зв`язку з чим провадження по даній справі підлягає закриттю.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 22 травня 2018 року справа № 826/4089/16.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (п.1 ч.1 ст.238 КАС України).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи помилково застосовані норми процесуального права, а тому, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про закриття провадження по справі з одночасним роз`ясненням сторонам про належність розгляду даних спірних правовідносин в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями: 238, 309, 315, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року скасувати.

Провадження по даній справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування права на початок будівництва та скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 квітня 2021 року.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.