Справа № 200/14025/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року справа №200/14025/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Гайдара А.В.

Компанієць І.Д.

за участю секретаря судового засідання Антонюк А.С.

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 200/14025/19-а (головуючий І інстанції Голошивець І.О., повний текст рішення складено 09 вересня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 1), Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач 2), в якому просив: визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправною, яка полягає у відмові призначення пенсії ОСОБА_2 за вислугою років; зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документи для призначення ОСОБА_2 довічної пенсії за вислугу років; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти, оформити та призначити ОСОБА_2 довічну пенсію за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», починаючи з 03.10.2019 року (арк.справи 19-21).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 28.02.2006р. позивач був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ. В жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача 1 з метою подання та оформлення документів про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсійним органом було відмовлено позивачу у прийнятті документів, у зв`язку із недотриманням порядку подання та оформлення документів позивачем. Позивач звернувся до сектору Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» з питань призначення пенсії. 23.10.2019р. позивача було повідомлено, що для призначення пенсії у відповідності до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач на момент звільнення зі служби мав досягнути 45-річного віку, станом на момент звільнення зі служби 45-річного віку ОСОБА_2 не досягнув. Позивач вважає такі дії неправомірними, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 200/14025/19-а позов задоволено частково, внаслідок чого: зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документи для призначення ОСОБА_2 пенсії відповідно до норм п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_2 суму судових витрат у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок (арк.справи 155-158).

Не погодившись з таким рішенням, Міністерством внутрішніх справ України подано апеляційну скаргу, вважають рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просили скасувати оскаржене судове рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що спірні відносини виникли безпосередньо між позивачем та ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що МВС України є належним відповідачем у даній справі. Також зазначали, що суд проігнорував той факт, що станом на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_2 не досяг 45 річного віку, його вислуга років також була недостатньою (арк.справи 168-172).

Позивач під час судового розгляду справи проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Відповідачі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (арк.справи 6).

Згідно з довідкою від 08 липня 2019 року № 1421- позивач є особою, яка має статус внутрішньо переміщеною особи (арк.справи 8).

Позивач з 09.02.1995р. прийнятий на службу органів внутрішніх справ та 28.02.2006 року звільнений з органів внутрішніх справ.

Станом на день звільнення зі служби (28.02.2006р.) позивач не досяг 45 - річного віку та не мав загального трудового стажу у 25 років.

Заявою від 03.10.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з метою подання та оформлення документів про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (арк.справи 12).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.10.2019р. позивачу було роз`яснено, що розрахунок вислуги років військовослужбовцям не належить до компетенції органів Пенсійного фонду України. Заявнику необхідно звернутись до кадрового відділу відповідного Міністерства за місцем проходження військової служби (арк.справи 43).

Листом від 05.11.2019р. № 33/25-1229 ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» повідомила ОСОБА_2 , що станом на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ позивач не досяг 45-річного віку. Враховуючи відсутність права на призначення пенсії відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» повертає документи без реалізації (арк.справи 13).

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію та членів їх сімей визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 pоку N 2262-XII (далі Закон N 2262-XII).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затв. постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 р. N 3-1, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 р. за N 135/13402 (далі Порядок №3-1), згідно п. 1 якого заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із зазначеним вище Законом, подаються цими особами до головних управлінь ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно з п. 12 вказаного Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені п. 6 цього Порядку.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 537/1980/16-а звернула увагу, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.

Умови призначення пенсії за вислугу років визначено статтею 12 Закону N 2262-XII, пунктом «б» частини 1 якої (в редакції станом на 28.02.2006р. ) передбачалось, що право на пенсію за вислугу років мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні.

Законом України від 4 квітня 2006 року № 3591- IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності 29 квітня 2006 року, внесено зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, змінено назву цього Закону, зміст і редакцію окремих статей та доповнено його новими статтями. Так, статтю 12 викладено в іншій редакції, зокрема пункт «б» цієї статті передбачає, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що незалежно від підстав та часу звільнення, правом на призначення пенсії за вислугу років користувалися перелічені в ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи (військовослужбовці), які досягли на час звернення за призначенням пенсії 45-річного віку (до набрання чинності Законом України від 04 квітня 2006 року № 3591-IV) та мали загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 17 червня 2020 року у справі №554/2032/17.

Як вбачається з матеріалів справи, на час досягнення позивачем 45 років (16.07.2019р.) діяла редакція пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням змін, внесених Законом України від 4 квітня 2006 року № 3591- IV.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те , що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції до внесення змін згідно із Законом України від 04.04.2006 року № 3591-IV , колегія суддів вважає помилковим.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що внесені Законом України № 3591-ІV від 04.04.2006 зміни до пункту «б» частини 1 статті 12 Закон № 2262-ХІІ не можуть розцінюватись як звуження досягнутих позивачем соціальних гарантій, оскільки на час його звільнення зі служби він не мав права на призначення пенсії з огляду на відсутність обов`язкових умов: він не досяг 45 років та не мав 25 років загального трудового стажу.

В цьому сенсі відсутнє порушення права «правомірного очікування» та «легітимного сподівання», яке могло мати місце при введенні додаткових умов пенсійного забезпечення, порівняно з тими, які мали місце під час проходження служби та на час звільнення зі служби.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому судом першої інстанції безпідставно задоволено позов.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 р. у справі №200/14025/19-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 р. у справі №200/14025/19-а - скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у призначені пенсії за вислугу років; зобов`язання підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документи для призначення довічної пенсії за вислугу років; зобовязання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти, оформити та призначити довічну пенсію за вислугу років, відповідно до п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» починаючи з 03.10.2019 року відмовити в повному обсязі.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 27 квітня 2021 року.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 28 квітня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 27 квітня 2021 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць