Справа № 620/2618/21
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/2618/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУв Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно із довідкою № 06-23/316/20 від 24.02.2020; зобов`язання відповідача здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 62% від грошового утриманні судді, який працює на відповідній посаді згідно із довідкою № 06-23/316/20 від 24.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що полягають у відмові у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі відповідної довідки від 24.02.2020 №06-23/316/20, є протиправними та порушують принцип законності і верховенства права.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Заявами по суті є позов та відзив.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу в задоволенні позову та зазначає, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 № 620/3843/20 позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 19.02.2020 у розмірі 52% суддівської винагороди. ГУ ПФУ в Чернігівській області звертає увагу суду на те, що положеннями частини третьої статті 142 Закону № 1402, які є чинними на момент здійснення перерахунку та на даний час, і неконституційними не визнані, передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Відповідач вказує, що зарахування до роботи на посаді судді періоду роботи у юридичному відділі реклами та інформації, а також на посаді юрисконсульта, який вимагався законом як мінімальний для набуття позивачем права для призначення на посаду судді, з метою обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, чинним законодавством не передбачене. За матеріалами пенсійної справи період роботи позивача на посаді судді складає 21 рік 04 місяці 12 днів, що є недостатнім для відсоткового збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Отже, у ГУ ПФУ в Чернігівській області відсутні законні підстави для нарахування позивачу щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 62% суддівської винагороди.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі № 620/3843/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою № 06-23/316/20 від 24.02.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до довідки Господарського суду Чернігівської області № 06-23/316/20 від 24.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 (а.с.24-26). Вказане рішення суду набрало законної сили 12.11.2020.

Листом від 23.11.2020 № 2500-0426-8/45671 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача про виконання рішення суду від 13.10.2020 та визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання, сума якого після перерахунку становить 61319 грн 54 коп. (а.с.27).

Як свідчить протокол призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наведений у рішенні 33 від 20.11.2020, розрахунок належної позивачу до виплати суми здійснено відповідачем виходячи із розміру 52% суми суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (а.с.28-29).

Тобто, фактично при розрахунку суми щомісячного грошового утримання відповідачем взято до уваги 21 рік стажу позивача безпосередньо на посаді судді.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційним Судом України в рішенні від 03 червня 2013 року № 3- рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, регулюється Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі по тексту - Закон № 1402-VIII), у пунктах 8 та 11 частини 5 статті 48 якого встановлюється, що незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, а також правом судді на відставку.

Матеріальне забезпечення судді у відставці визначається статтею 142 Закону № 1402-VIII, за змістом частин 1 і 2 якої суддя у відставці має право за його вибором або на отримання пенсії на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Позивача призначено на посаду судді Арбітражного суду Чернігівської області строком на п`ять років Указом Президента України від 29.06.1998 №711/98 «Про призначення суддів» (а.с.15).

Постановою Верховної Ради України від 22.05.2003 №881-IV позивача обрано на посаду судді місцевого Господарського суду Чернігівської області безстроково (а.с.16-17).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 26.11.2019 № 3139/0/15-19 на підставі поданої заяви позивача звільнено у відставку з посади судді Господарського суду Чернігівської області (а.с.18-21).

У вказаному рішенні міститься висновок, що на момент вирішення питання про звільнення позивача у відставку її стаж на посаді судді, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 (в редакції, чинній на момент прийняття рішення), а також абзацу 4 пункту 34 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя», становить 26 років 4 місяці 12 днів.

Після звільнення у відставку позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

24 лютого 2020 року на підставі частини 6 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII зі змінами та доповненнями (далі по тексту - Закон № 1402-VIII) та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 позивачем подано відповідачу заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом із вказаною заявою позивачем подано Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №06-23/316/20 від 24.02.2020, видану відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (в редакції постанови від 20.03.2017 №5-1) зі змінами, внесеними постановою правління ПФУ від 07.06.2019, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.07.2019 №718/33689 (далі по тексту - Порядок №3-1). У Довідці зазначено, що станом на 18.02.2020 суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку їй щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 117922,20 грн, у тому числі: посадовий оклад - 69366,00 грн; доплата за вислугу років - 48556,20 грн (а.с.23).

На підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №620/3843/20 відповідачем здійснено перерахунок раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеного у вищезазначеній довідці від 24.02.2020, виданій Господарським судом Чернігівської області.

Проте, при перерахунку відповідачем враховано лише 21 рік стажу роботи позивача на посаді судді без врахування п`яти років стажу роботи у сфері права, який передував призначенню позивача на посаду судді, та який додатково включається до стажу роботи на посаді судді, що надає право на відставку і отримання щомісячного довічного грошового утримання у встановленому законом розмірі.

Правовою підставою для включення до стажу роботи позивача на посаді судді попереднього стажу у сфері права, який передував призначенню позивача на посаду судді, є приписи статей 116,137, абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII.

Так, відповідно до частини 1 статті 116 Закону України №1402-VIII стаж роботи на посаді судді визначається згідно зі статтею 137 цього ж Закону.

Згідно з приписами частини 1 статті 137 Закону України №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбитражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас частиною другою цієї ж статті у редакції, яка діє з 05.08.2018, визначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

При цьому, абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» встановлюється, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, системний аналіз вищезазначених норм, а саме: статті 137 та абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII свідчить, що з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесені зміни до статті 137 Закону України №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 №9901/808/18 (провадження №11-1481заі18), в якій, зокрема, зазначено, що частину другу статті 137 Закону №1402-VIII потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18 також зазначила, що внесені до статті 137 Закону № 1402-VIII зміни дозволяють зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення особи на посаду судді.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 (в редакції, чинній на 29.06.1998) право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Проте, на дату призначення позивача на посаду судді арбітражного суду діяв спеціальний Закон України «Про арбітражний суд» в редакції від 30.03.1997, в силу статті 22 якого право на зайняття посади судді арбітражного суду Автономної Республіки Крим, арбітражних судів областей, міст Києва та Севастополя має громадянин України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.

Як вбачається із відомостей про роботу, вказаних у трудовій книжці позивача, на момент призначення суддею Арбітражного суду Чернігівської області позивач мала стаж роботи у сфері права з 20 березня1984 року (а.с.30-35).

Але для цілей зарахування стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді арбітражного суду Вищою радою правосуддя в рішенні від 26.11.2019 № 3139/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Чернігівської області у відставку» прийнято до уваги в сукупності п`ять років стажу у сфері права на посадах начальника юридичного відділу Акціонерного товариства «Сівер компанія» та юрисконсульта Чернігівської філії Акціонерного товариства «Укрінбанк».

У зв`язку з цим, стаж роботи позивача на посаді судді, як зазначено у вищевказаному рішенні Вищої ради правосуддя, становить 26 років 4 місяця 12 днів.

Згідно з нормами, що містяться у статті 116 Закону України №1402-VIII та у статті 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» розгляд заяви про звільнення судді у відставку є виключними повноваженнями Вищої ради правосуддя, які здійснюються на засіданнях Вищої ради правосуддя. За результатами розгляду такої заяви приймається вмотивоване рішення (частина четверта статті 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»).

Отже, аналіз вищезазначених норм свідчить, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, встановлюється та обраховується при розгляді заяви судді про відставку (прийнятті рішення про звільнення) виключно уповноваженим органом, яким є Вища рада правосуддя, у зв`язку з чим є єдиним і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді та визначення його розміру. При цьому чинне законодавство України не надає органам Пенсійного фонду України право перегляду та або зміни кількісного виразу стажу роботи на посаді судді, який обрахований і встановлений Вищою радою правосуддя.

Крім того, в розділі III Порядку призначення довічного утримання судді, передбачено, що до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додається, зокрема, Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Форма вказаного Розрахунку стажу судді наведена у додатку №4 до цього Порядку, та із його змісту вбачається, що розрахунок складається уповноваженою особою суду та підписується головою суду і особою, яка склала цей розрахунок.

Як встановлено судом позивачем 16.12.2019 разом із заявою про призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці подавався відповідачеві Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складений Господарським судом Чернігівської області. Згідно з даним Розрахунком стаж роботи позивача на посаді судді становить 26 років 04 місяця та 09 днів.

Отже, оскільки стаж роботи позивача на посаді судді, який обчислений на підставі статей 116, 137 та пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII з урахуванням положень Закону України «Про арбітражний суд» (чинного на момент призначення позивача на посаду судді), становить понад 26 років, тому відповідач мав здійснити перерахунок належної позивачу до виплати суми щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці із застосуванням відсоткового розміру суддівської винагороди - 62%.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпідставно не враховано до стажу роботи на посаді судді додаткові п`ять років роботи в галузі права, про які зазначено у рішенні Вищої ради правосуддя від 26.11.2019, що, в свою чергу, вплинуло на неправомірне визначення відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 52% суддівської винагороди замість належних 62% (50% - за роботу на посаді судді 20 років + 12% за 6 років роботи понад 20 років, по 2% за кожний рік).

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення статті 142 Закону № 1402-VIII, який має застосовуватися до спірних правовідносин після визнання неконституційним пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж Закону, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача після перерахунку на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №920/3834/20, має становити 62% суддівської винагороди, вказаної у довідці від 24.02.2020 №06-23/316/20 як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи на посаді судді понад 26 років, а не 52%, як визначено ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказане рішення Вищої ради правосуддя про звільнення позивача у відставку створило для неї підстави для правомірного очікування на перерахунок відповідачем, як уповноваженим органом, щомісячного довічного грошового утримання із застосуванням відсоткового значення в розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Правомірне очікування виникає у тому випадку, коли внаслідок заяв чи обіцянок від імені органу публічної влади, або внаслідок усталеної практики в особи сформувалося розумне сподівання, що стосовно до неї орган публічної влади буде діяти саме так, а не інакше.

Таке правомірне очікування позивача грунтується на приписах частини З статті 142 Закону № 1402-VIII, а також на висновках Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020, в якому зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Втім, відповідачем неправомірно визначено зменшене відсоткове значення розміру суддівської винагороди, внаслідок чого перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відбувся у розмірі, меншому, ніж належало, з огляду на визначений Вищою радою правосуддя загальний стаж роботи на посаді судді.

Обираючи спосіб відновлення порушеного права, суд виходить з того, що визначені Конституцією України та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Оскільки неправомірні дії відповідача порушують гарантовані права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у встановленому законом розмірі, тому відновлення порушених прав позивача може відбутися лише шляхом визнання протиправними вищезазначених неправомірних дій відповідача та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням загального стажу роботи позивача на посаді судді понад 26 років, який встановлений Вищою радою правосуддя у рішенні від 26 листопада 2019 року № 3139/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Чернігівської області у відставку», а також вказаний у Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно із довідкою № 06-23/316/20 від 24.02.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 62% від грошового утриманні судді, який працює на відповідній посаді згідно із довідкою № 06-23/316/20 від 24.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Повний текст рішення складений 27.04.2021.

Суддя О.М. Тихоненко