Справа № 520/198/20
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 р.Справа № 520/198/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабель Трейд" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, повний текст складено 14.07.20 року по справі № 520/198/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабель Трейд"

до Київської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Кабель Трейд звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, в якому з урахуванням уточнень просило суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA 100010/2019/000318/2 від 28.11.2019;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Київської міської митниці ДФС в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100010/2019/01280 від 28.11.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості № UA 100010/2019/000318/2 від 28.11.2019 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100010/2019/01280 від 28.11.2019, на думку позивача, необґрунтовано, тому такі рішення підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020р. у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Кабель Трейд до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень відмовлено.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю "Кабель Трейд" подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає його винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом першої інстанції не було надано оцінки усім доказам та аргументам, які були наведені позивачем, що призвело до не повного з`ясування обставин справи та, в подальшому, до винесення необґрунтованого рішення. Посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 15.08.2019 по справі № 804/9003/13-а, від 12.12.2019 по справі № 804/2957/17, від 13.08.2020 по справам № 815/3451/16, № 815/1935/16. Вказує, що судом першої інстанції, аналогічно митному органу у спірному рішенні про коригування митної вартості № UA 100010/2019/000318/2 від 28.11.2019 не зазначено, які саме розбіжності були наявні у поданих підприємством документах, у чому саме ці розбіжності полягали, які саме відомості на підтвердження числового значення митної вартості товарів були відсутні у вказаних документах, а також чому саме заявлена декларантом митна вартість не є такою, що розрахована на основі об`єктивних даних. Зазначає, що наданими ТОВ «Кабель Трейд» до митного оформлення та до суду першої інстанції документами підтверджено, що вартість товару підтверджена контрактом № СТ-06122018 від 06.12.2018, додатком № 4 від 09.07.2019 до нього, а також інвойсом № від 09.07.2019 та становить 38 764,34 дол. США. Сумніви щодо вказаної суми у митного органу, виходячи зі змісту відзиву на позовну заяву, відсутні. Вказує, що надана ТОВ «Кабель Трейд» довідка № CLL07586 від 25.11.2019, що складена перевізником ТОВ «Кериленд Лоистик ЛТД» відповідає вимогам п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, що митним органом не спростовано. Також, враховуючи посилання у вказаній довідці на коносамент та міжнародну вантажну-митну декларацію, що стосуються спірної поставки, сумніви у її належності саме до спірної партії товару - відсутні. Вимога ж митного органу про необхідність надання декларантом самого договору на транспортно-експедиторське обслуговування зовнішньоторгівельних і транзитних вантажів є нормативно не обґрунтованою. Також зазначає що, у разі складення документа, що подається до митного оформлення, або офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, митний орган не вправі вимагати від декларанта перекладу такого документа українською мовою. Враховуючи наведене, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 по справі № 520/198/20 скасувати. Винести нове рішення про задоволення позовних вимог.

Від Київської митниці Держмитслужби, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що повністю погоджується з рішенням суду першої інстанції. Зазначає, що декларантом не надані передбачені законодавством України документи, що містять відомості щодо витрат пов`язаних з транспортуванням оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та страхування. Також вказує, що надана на підтвердження митної вартості митна декларація країни відправлення складена не офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, що суперечить ст.254 Митного кодексу. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 06.12.2018 між компанією-нерезидентом YE DONG (Виробник) та TOB «ТК «Кабель Трейд» (Покупець) було укладено контракт № СТ-06122018, згідно п. 1.1 якого Виробник зобов`язується на підставі замовлення Покупця, оформленого у вигляді додатку до контракту, виробити та поставити товар.

Відповідно до графи 20 митної декларації від 28.11.2019 року №UA100010/2019/363500 умовами поставки даної партії товарів є FOB-QINGDAO.

28.11.2019 до митного оформлення було подано електронну митну декларацію №UА100010/2019/363500, разом із якою подано рахунок фактуру (інвойс) № від 09.07.2019, коносамент №NBFCL1910311А від 15.10.2019, автотранспортну накладну №1453 від 28.11.2019, декларацію про походження товару № від 09.07.2019, довідка про транспортні витрати №CLL07586 від 25.11.2019, доповнення до зовнішньоекономічного договору №4 від 09.07.2019, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, договір про надання послуг митного брокера №141217-МО від 14.12.2017 року.

28.11.2019 року митним органом було направлено до ТОВ «Кабель Трейд» повідомлення, в якому зазначено, що за результатами порівняння заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з`ясовано, що вартість заявлених до митного оформлення товарів є меншою від мінімального рівня митної вартості товарів, інформація по яким міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України.

Також, митним органом зазначено, що декларантом не надано договір про транспортне перевезення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на вказане повідомлення декларантом до митного органу надано рахунок № 1074/19 від 25.11.2019 року, експорту митну декларацію, платіжні доручення № 8205 від 25.07.2019, № 8265JBKLJ1 від 03.10.2019, № 8283 JBKLJ1 від 18.11.2019, видаткові накладні № 171011 від 17.10.2019, № 22106 від 22.10.2019, № 311011 від 31.10.2019, лист ТОВ «Кабель Трейд» за вих. № 28/11-2019 від 28.11.2019, комерційну пропозицію.

За результатом розгляду наданих документів відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 100010/2019/000318/2 від 28.11.2019, в додатку до якого вказано, що згідно положень зовнішньоекономічного контракту від 06.12.2018 № СТ-06122018 графи 20 митної декларації від 28,11.2019 №UA100010/2019/363500 умовами поставки даної партії товарів є FOB-QINGDAO (Китай), за умовами терміна FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення. Зазначено, що на момент митного оформлення надано лише довідка про вартість перевезення, що не передбачено як документ, який підтверджує вартість перевезення, відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296).

Також, вказано, що декларантом не надані передбачені законодавством України документи, що містять відомості щодо витрат пов`язаних з транспортуванням оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України. Крім того зазначено, що неможливо перевірити повноту та точність здійснення передплати за товар за встановленими реквізитами. Зазначено, що відповідно до частини 4 статті 58 Кодексу, митною вартості за ціною договору є ціна, яка сплачена, або яка підлягає сплаті. Таким чином, відомості стосовно ціни, яка сплачена не підтверджені документально.

Також, вказано, що надана для підтвердження митної вартості митна декларація країни відправлення складена не офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, що суперечить статті 254 Кодексу. Зазначено, що декларантом не надано всіх запрошуваних документів, а саме висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, транспортні (перевізні) документи відповідно до частини 2 статті 53 Кодексу. Вказано, що при здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з`ясовано, що, рівень митної вартості товарів з подібними характеристиками згідно з ціновою базою даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України становить товар - 3,34 дол. США за кг (заявлений декларантом рівень - 2,49 дол. США за кг). Зазначено, що враховуючи неможливість застосування попередніх методів митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях за митною декларацією від 27.11.2019 № иА100250/2019/216319 по товару - із розрахунку 3,34 дол. США за кг.

Також, митним органом складено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100010/2019/01280 від 28.11.2019.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган під час винесення рішення про коригування митної вартості № UA 100010/2019/000318/2 від 28.11.2019 року та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100010/2019/01280 від 28.11.2019 року діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому такі рішення скасуванню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

У відповідності до ч.1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У відповідності до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою статті 52 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом частини другої статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що є обов`язковим наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості товару, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно положень частини 6 статті 54 Митного кодексу України, підставами для відмови у митному оформленні, серед іншого, є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України, орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до графи 20 митної декларації від 28.11.2019 року №UA100010/2019/363500 умовами поставки даної партії товарів є FOB- QINGDAO.

Так, умовами терміна FOB QINGDAO на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити морське перевезення.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Тобто, частиною 3 статті 53 МК України закріплено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 58 МК України визначено метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до ч.9 ст.58 МК України розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно з ч.21 ст.58 МК України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Частиною 2 ст. 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Так, підчас здійснення контролю митної вартості за митною декларацією від 28.11.2019 №UA100010/2019/363500 митним органом встановлено, що документи надані декларантом не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості, а саме: відсутня документально підтверджена інформація щодо витрат на транспортування та страхування.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів зокрема є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Колегія суддів зазначає, що надана ТОВ «Кабель Трейд» довідка № CLL07586 від 25.11.2019, що складена перевізником ТОВ «Кериленд Лоистик ЛТД» відповідає вимогам п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у вказаній довідці містяться посилання на коносамент та міжнародну вантажну-митну декларацію, що стосуються спірної поставки, що спростовує сумніви у її належності саме до спірної партії товару.

Колегія суддів звертає увагу на тому, що, оскільки Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна правова позиція Верховним Судом у рішенні від 31.05.2019 по справі № 804/16553/14, від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18, від 03.02.2021р. по справі № 810/4441/16.

Колегія суддів зазначає, що вимога митного органу про необхідність надання декларантом самого договору на транспортно-експедиторське обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів є нормативно не обґрунтованою.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Порядок заповнення декларації митної вартості, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, не містить вичерпного переліку документів, які можуть підтверджувати дану складову митної вартості. Вказаним порядком визначено лише перелік документів, якими можуть (не мають, а можуть) бути підтверджені витрати на транспортування.

Митним органом не зазначено, які саме розбіжності містять документи, подані позивачем, на підтвердження витрат на транспортування. Натомість, позивачем підтверджено такі витрати належними доказами.

Отже, висновок відповідача та суду першої інстанції про те, що надана ТОВ «Кабель Трейд» довідка ТОВ «Кериленд Лоистик ЛТД» про транспорті витрати № CLL07586 від 25.11.2019 не передбачена як документ, який підтверджує вартість перевезення в розумінні наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, не відповідає самим положенням вказаного наказу, оскільки ними не визначено конкретно визначений вичерпний перелік документів, якими мають бути підтверджені транспортні витрати, а передбачено лише орієнтовний перелік документів, якими можуть бути підтверджені такі витрати.

Посилання відповідача та суду першої інстанції на незабезпечення позивачем перекладу українською мовою копії митної декларації країни відправлення з огляду на положення стаття 254 МК України, колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на правове регулювання та навантаження норми цієї статті.

Вказана норма права (стаття 254 МК України) визначає, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Відтак, вимога органу доходів і зборів про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в рішенні від 06.02.2020 по справі № 520/10709/188, від 31 березня 2020 року по справі №160/7049/19.

При цьому колегія суддів зазначає, що жодних обґрунтувань необхідності перекладу наданої ТОВ «Кабель Трейд» експортної декларації митним органом не наведено.

Щодо посилань відповідача на ненадання ТОВ «Кабель Трейд» документів щодо витрат на страхування, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно довідка ТОВ «Кериленд Лоистик ЛТД» про транспорті витрати № CLL07586 від 25.11.2019 товар страхуванню не підлягає.

Отже, наведені доводи митного органу та суду першої інстанції щодо не підтвердження позивачем відповідної суми заявленої ним митної вартості товару є безпідставними.

Доводи відповідача про те, що позивачем не було надано висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, також є необґрунтованими, оскільки такі документи не входять до переліку обов`язкових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару, документами, наданими позивачем, повністю підтверджується така вартість за першим методом (ціною договору) і відповідачем не доведено зворотного.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення вбачається, що останнє не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.

Суд встановив, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом митним органом взято за основу МД №UA100250/2019/216319 від 27.11.2019р.

Однак, спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, не зазначено маркування товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Вказана вантажно митна декларація МД №UA100250/2019/216319 від 27.11.2019р. не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товари, що ввозились позивачем. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було. А відтак, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не довів, що вартість ввезеного товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак товарів, що можуть свідчити про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товаром, ввезеним позивачем та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA 100010/2019/000318/2 від 28.11.2019. винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Як наслідок, підлягає скасуванню й картка відмови Київської міської митниці ДФС в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100010/2019/01280 від 28.11.2019, прийнята відповідачем у зв`язку з винесенням цього рішення.

З урахуванням вищенаведеного доводи відповідача та суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваних рішень Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA 100010/2019/000318/2 від 28.11.2019 та картки відмови Київської міської митниці ДФС в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100010/2019/01280 від 28.11.2019 є помилковими.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом, згідно оригіналу платіжного доручення № 8400 від 16.12.2019р., яка міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с.1), сплатив судовий збір в сумі 3842 грн. 00 коп. При подачі апеляційної скарги, згідно оригіналу платіжного доручення № 8424 від 29.07.2020р., яка міститься в матеріалах справи (т.2 а.с.8), судовий збір в сумі 5763 грн. 00 коп. (надмірно сплачено 543 грн.).

Всього, з урахуванням того, що позов задоволено, за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 9605 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 по справі № 520/198/20 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA 100010/2019/000318/2 від 28.11.2019.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Київської міської митниці ДФС в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100010/2019/01280 від 28.11.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов`язаннями Київської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабель Трейд" 9605 грн. 00 коп. витрати по сплаті судового збору .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 23.04.2021 року