Справа № 240/2617/21
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/2617/21

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

з участю секретаря судового засідання Маленької Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Лебедєвой О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Бердичівська виправна колонія (№ 70)" Міністерства Юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- скасувати та визнати незаконним наказ № 4/ОС/СТ-21 від 16.02.2021 року виконуючого обов`язки начальника державної установи "Бердичівська виправна колонія (№70)" майора вн. служби Дзюбчика В.Д. про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення зауваження відносно інспектора відділення соціально психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи "Бердичівська виправна колонія (№70)" старшого лейтенант вн. служби ОСОБА_1 ,

В обґрунтування позову зазначає, що вище вказаний наказ не містить посилань на конкретні положення інструкції, норми закону, котрі він порушив; не взяти до уваги норми КЗпП; позивач раніше до дисциплінарної відповідальності не притягався.

Ухвалою від 01.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що позивач під час добового чергування в складі оперативної групи свідомо відмовився виконувати наказ чергового помічника начальника установи що є порушенням службової дисципліни; оскаржуваний наказ виносився на підставі висновку службового розслідування та пояснень ОСОБА_1 , в яких він визнав факт відмови у виконанні наказу; дисциплінарне стягнення, яке застосовано до позивач, є не найсуворішим, та в повній мірі відповідає характеру проступку.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказав, що службове розслідування не може проводитись співучасниками проступку або зацікавленими у наслідках розслідування особами, а підполковник внутрішньої служби Гончарук О.М. перебував з позивачем на чергуванні в день нібито здійснення проступку в якості відповідального по установі і не здійснив ніяких дій, а майор внутрішньої служби Овчінніков М.В. був зацікавлений в наслідках розслідування, котрі б не підтверджували правоту позивача; при накладенні дисциплінарного стягнення не було враховано, що під час служби у відповідача позивач не мав дисциплінарних стягнень; до уваги не взято, що позивач не міг покинути закріплений за ним пост на момент чергування, бо це б було порушенням наказу ДСК 30/50 від 22.04.2016 Міністерства юстиції України; службове розслідування проведено з порушеннями порядку, неповно та необ`єктивно.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких вважає, що спірний наказ прийнятий відповідно до норм чинного законодавства із дотриманням процедури службового розслідування. є правомірним та не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні:

- позивач позов підтримав та просив його задовольнити;

- представник позивача просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази у сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи:

- відповідно до наказу, з 26 на 27 січня 2021 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 перебував на чергуванні в складі оперативної групи та був підпорядкований черговому помічнику начальника установи (далі - ЧПНУ) старшому лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_5 (а.с.94-96);

- під час чергування вночі старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 не виконав наказ старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_5 про заміну на час відпочинку молодшого інспектора на посту відеомоніторінгу (пояснення ОСОБА_1 від 03.02.2021 (а.с.51-52), надані під час службового розслідування, висновок службового розслідування (а.с.9-16), покази свідка ОСОБА_5 ).

Наказом виконуючого обов`язки начальника Державної установи "Бердичівська виправна колонія (№ 70)" Міністерства Юстиції України від 16.02.2021 № 4/ОС "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" (а.с.17-18), крім іншого, на підставі висновків службового розслідування від 15.02.2021, пояснень ОСОБА_1 , за порушення службової дисципліни під час добового чергування в складі оперативної групи старшому лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_1 , інспектору відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи, оголошено зауваження.

Вважаючи незаконним притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що вони регулюються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Статут), дія якого, відповідно до преамбули поширюється на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (ч.1 ст. 1 Статуту).

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Статуту).

В статті 3 Статуту зазначено:

"...

Начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані по службі хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважаються прямими.

Найближчий до підлеглого прямий начальник є його безпосереднім начальником.

...

...

...

Начальники в межах наданих їм повноважень можуть видавати накази, які є обов`язковими для виконання."

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 4 Статуту, наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати; накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі; у разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов`язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

Згідно розділу 3 п. 2 Інструкції з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання в установах виконання покарань, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 22.04.2016 № 30/5-ДСК (далі - Інструкція), персонал установи, який входить до складу оперативної групи включається у відомість про забезпечення нагляду на добу з урахуванням графіка його роботи для виконання під керівництвом ЧПНУ завдань нагляду за засудженими, забезпечення виконання ними встановленого розпорядку дня установи, проведення обшуків і технічних оглядів.

Як вбачається з розділу 14 п. 40 Інструкції, персонал установи, який входить до складу оперативної групи, зобов`язаний у разі необхідності за вказівкою ЧПНУ, крім іншого, надавати допомогу молодшим інспекторам у забезпеченні належного нагляду та правопорядку на окремих об`єктах або дільницях.

Тобто ЧПНУ у разі необхідності з метою виконання завдань нагляду за засудженими може надавати членам оперативної групи вказівки (аналогічне наказу, розпорядженню) про надання допомоги молодшим інспекторам у забезпеченні належного нагляду, які член оперативної групи зобов`язані виконувати.

Як встановлено дослідженими доказами член оперативної групи ОСОБА_1 не виконав наказ (вказівку) свого прямого начальника ЧПНУ ОСОБА_5 , чим допустив дисциплінарний проступок.

Щодо твердження позивача, що він не виконував наказ ОСОБА_5 як такий, що суперечить вимогам Інструкції, то суд вважає його хибним, враховуючи, що Інструкція не є законом, а відповідно до ч. 6 ст. 4 Статуту у разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його. При цьому суд звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 5 Статуту, особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника.

Статею 12 Статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Суд звертає увагу, що на позивача спірним наказом було накладено одне з найменш суворих видів дисциплінарного стягнення (зауваження), що спростовує його твердження про неврахування його попередньої сумлінної служби, тяжкості проступку.

Щодо твердження позивача про порушення під час проведення службового розслідування заборони проводити службове розслідування особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування, то суд вважає його надуманим, оскільки ніяких доказів того, що підполковник внутрішньої служби Гончарук О.М. був співучасником (виконавцем, організатором, підбурювачем або пособником) невиконання ОСОБА_1 наказу, а майор внутрішньої служби Овчінніков М.В. зацікавлений у наслідках розслідування, позивачем не надано.

Твердження позивача про порушення п. 4 розділу VIII Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.03.2015 № 356/5, щодо надання порушником письмових пояснень перед накладенням дисциплінарного стягнення спростовується письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 03.02.2021 (а.с.51-52), наданими особі, яка проводила службове розслідування (а.с.54), та виданням спірного наказу 16.02.2021.

Також суд зауважує, що недоліки службового розслідування, на яки посилається позивач, ніяким чином не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, за який його було притягнуто спірним наказом до дисциплінарної відповідальності.

Щодо посилання позивача на норми КЗпП, то відповідно до п. 6 розділу I Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.03.2015 № 356/5, порядок застосування заходів дисциплінарного стягнення визначається Кодексом законів про працю України до працівника (працівників) органів і установ, а не осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, до яких належить позивач і порядок застосування заходів дисциплінарного стягнення до яких визначається не Кодексом законів про працю України, а спеціальним законодавством (Статутом).

Таким чином, перевіривши в межах доводів позовної заяви спірне рішення на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що воно прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) до Державної установи "Бердичівська виправна колонія (№ 70)" Міністерства Юстиції України (вул. Низгірецька, 1, м. Бердичів, Житомирська обл., 13300, код 08563330) про визнання незаконним та скасування наказу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк

Повне судове рішення складене 26 квітня 2021 року