Справа № 440/6819/20
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 р. Справа № 440/6819/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2021, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 20.01.21 по справі № 440/6819/20

за позовом ОСОБА_1

до Конституційного суду України

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Конституційного суду України, в якому просив суд:

- зобов`язати Конституційний суд України повторно розглянути запити ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 27.07.2020, 03.08.2020 та 15.10.2020 з урахуванням висновків суду та надати копію конституційної скарги ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Конституційного суду України із запитами про надання публічної інформації, а саме копії конституційної скарги ОСОБА_2 , однак Конституційний Суд України своїми листами відмовив у надані запитуваної інформації. Вважаючи вказані відповіді протиправними, позивач звернувся до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними відмови Конституційного суду України, які оформлені листами від 31.07.2020, 06.08.2020 та 21.10.2020, у наданні ОСОБА_1 копії конституційної скарги ОСОБА_2 .

Зобов`язано Конституційний Суд України повторно розглянути запити ОСОБА_1 від 27.07.2020, 03.08.2020 та 15.10.2020 про надання копії конституційної скарги ОСОБА_2 з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного суду України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та часткову невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 змінити в частині розполілу судових витрат та стягнути з Конституційного Суду України судові витрати у розмірі 840,80 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції стягнув з відповідачва лише половину судового збору, яку позивач сплатив під час подання позову до суду. Зазначив, що Верховнй Суд у своїй постанові від 13.08.2020 по справі 440/3005/19 дійшов висновку, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується. Таким чином, суд першої інстанції не повинен був стягувати судовий збір не пропорційно, а стягнути його повністю.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку у рішенні в частині стягнення судового збору, оскільки при частковому задоволенні позовних вимог судовий збір стягується пропорційно з обох сторін, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 27.07.2020 позивач звернувся до Конституційного Суду України із запитом на отримання публічної інформації, у якому просив надати йому копії конституційної скарги ОСОБА_2 , за якою ухвалено рішення від 14.07.2020.

Конституційний Суд України своїм листом від 31.07.2020 №4/4-015-18/2964 повідомив ОСОБА_1 , що конституційна скарга та долучені до неї тексти судових рішень містять конфіденційну інформацію про інших осіб, а тому для її опрацювання необхідна згода автора скарги. Враховуючи, що конституційна скарга ОСОБА_2 не визнавалась такою, що має суспільний інтерес, а в матеріалах справи відсутня згода автора на ознайомлення з її текстом, відтак текст конституційної скарги не може бути наданий на ознайомлення іншим особам.

03.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Конституційного Суду України із запитом на отримання публічної інформації, в якому повторно просив надати йому копії конституційної скарги ОСОБА_2 . Крім того, позивач просив в тексті скарги заретушувати будь-яку персональну і конфіденційну інформацію ОСОБА_2 . Вказував на те, що загальновідомим є той факт, що конституційна скарга ОСОБА_2 є першою і єдиною конституційною скаргою за якою КСУ ухвалив забезпечувальний наказ, що само по собі становить значний суспільний інтерес, а тому рішення КСУ про визнання у цій скарзі суспільного інтересу не вимагається.

Відповідач своїм листом від 06.08.2020 №004-015-18/2984 відмовив позивачу у наданні запитуваної скарги, посилаючись на те, що в матеріалах конституційної скарги відсутня згода гр. ОСОБА_2 на ознайомлення з її текстом іншими осібами.

15.10.2020 позивач знову звернувся до Конституційного Суду України із запитом про отримання публічної інформації, в якому втретє просив надати йому копії конституційної скарги ОСОБА_2 , вказуючи на те, що конституційна скарга ОСОБА_2 є першою і наразі єдиною скаргою за якою КСУ ухвалено забезпечувальний наказ. Крім того, на сайті КСУ опубліковано окремі матеріали справи ОСОБА_2 , де також міститься копія забезпечувального наказу КСУ, у якому суд не приховував адресу квартири ОСОБА_2 , що свідчить про невизнання КСУ потреби у захисті персональних даних скаржника.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив надати конституційну скаргу ОСОБА_2 із заретушованими персональними даними.

Конституційний Суд України своїм листом від 21.10.2020 №004-015-18/4322 відмовив позивачу у наданні конституційної скарги ОСОБА_2 , посилаючись на те, що вона містить конфіденційну інформацію про скаржника та третіх осіб та не відноситься до публічної інформації, розпорядником якої є Конституційний Суд України. Крім того, відповідач стверджував про відсутність у нього згоди ОСОБА_2 на копіювання, тиражування та внесення змін до тексту його скарги.

Позивач не погодився з відмовою відповідача у наданні йому копії конституційної скарги ОСОБА_2 та звернувся до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправними відмови Конституційного суду України, які оформлені листами від 31.07.2020, 06.08.2020 та 21.10.2020 у наданні ОСОБА_1 копії конституційної скарги ОСОБА_2 , зобов`язанння відповідача повторно розглянути запити ОСОБА_1 від 27.07.2020, 03.08.2020 та 15.10.2020 про надання копії конституційної скарги ОСОБА_2 з урахуванням висновків суду. Також, рішенням стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного суду України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн., з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 підлягає перегляду в частині стягнення судового збору.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тобто, питання щодо розподілу судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог майнового характеру, залежить від пропорційності до задоволеної чи відхиленої частини таких вимог, що складає для сторони спір та незгоду. Для сторони позивача в частині відмовленої частини вимог, для відповідача в частині задоволеної. При зверненні з скаргою до суду апеляційної інстанції, та чи інша сторона виборює свій інтерес в залежності від тієї чи іншої частини вимог майнового характеру яка задоволена чи відхилена судом першої інстанцією, саме ця частина вимог в матеріальному вимірі складає певного роду ціну позову та є спірної, а тому з її спірної для сторони частини підлягає обчисленню розмір ставки судового збору, якій підлягає сплаті при зверненні з апеляційною скаргою.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від від 03.02.2021 по справі №640/11675/19, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Матеріалами справи встановлено, що під час звернення до суду з позовом немайногового характеру, позивач сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн. Оскільки вимога позивача задоволена лише в частині зобов`язання Конституційного суду України повторно розглянути запити ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 27.07.2020, 03.08.2020 та 15.10.2020, без зобов`язання надати копію конституційної скарги ОСОБА_2 , відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що судовий збір слід розділити пропорційно: 840,80/2=420,40.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позовних вимог немайного характеру не застосовується.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 13.08.2020 по справі № 440/3005/19, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення судових витрат та доповненні її резолютивної частини.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст.317 КАС України).

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 по справі № 440/6819/20 - змінити в частині стягнення судових витрат.

Доповнити резолютивну частину рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 по справі № 440/6819/20 абзацом наступного змісту:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного суду України (вул. Жилянська, 14, м. Київ, 01033, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова