Справа № 624/275/21
Суддя: Куст Н. М.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/275/21
№ провадження 2-а/624/3/21
РІШЕННЯ

іменем України

смт. Кегичівка 22 квітня 2021 року

Кегичівський районний суд Харківської області, у складі

головуючої судді - Куст Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Проскурні Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу №624/275/21,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: інспектор ВРПП Красноградського РВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Лобатенко Руслан Вікторович,

суть вимог: оскарження дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача.

26 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАА №805409 від 20 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що дійсно 20 березня 2021 року близько 14 години, він разом зі своєю дружиною на своєму особистому автомобілі повертався з м. Харкова додому. При в`їзді в с. Медведівка, перед ним в попутному напрямку рухався вантажний автомобіль приблизно в 20-30 метрах. В цей час в зустрічному напрямку позивач помітив автомобіль патрульної поліції, який зрівнявшись з ним, почав пригальмовувати та коли вже проїхав повз нього, зупинився на узбіччі дороги. Проїхавши приблизно 50 метрів, в дзеркало заднього виду позивач побачив, що автомобіль патрульної поліції розвернувшись на дорозі, поїхав за ним, при цьому ввімкнувши проблискові маячки синього та червоного кольору. Ніяких більше додаткових сигналів (сирени, звукового сигналу, перемикання світлових фар) автомобіль не подав, після чого приблизно через 100 метрів позивач зупинився на узбіччі дороги, виконавши вимоги ПДР.

Після зупинки до нього підійшов поліцейський в форменому одязі, не представившись, запропонував надати документи на автомобіль та водійське посвідчення, повідомивши, що він рухався на автомобілі без ввімкнених фар ближнього світла та не виконав вимоги поліції на зупинку автомобіля. На що ОСОБА_1 заперечив, оскільки світло ближніх фар його автомобіля було ввімкнено, а вимоги на зупинку автомобіля ніяким чином зі сторони працівників поліції не надходило. Переписавши дані водійського посвідчення поліцейський пішов до службового автомобіля, повідомивши ОСОБА_1 , щоб він чекав. Приблизно через 10-15 хв повернувся та надав готову постанову про адміністративне правопорушення і показав, де потрібно розписатися.

Позивач вказує, що жодних із прав, визначених ст. 63 Конституції України, ст. 286 КУпАП відповідачем до нього не доведено та не роз`яснено. Як наслідок, він був неправомірно усунутий від участі у розгляді адміністративної справи стосовно самого себе, а також позбавлений можливості знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тощо. Відповідач не зачитав йому постанову та не повідомив про розгляд «на місці» адміністративної справи, який відбувався в службовому автомобілі працівників поліції без участі позивача.

Відповідно до п. 5 постанови суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що 20 березня 2021 року в 14 год 45 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом поза населеним пунктом з не увімкненим ближнім світлом фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України.

У той же час, на підтвердження даної обставини інспектор поліції на відстані показав йому відеозапис на мобільному телефоні, де було видно, що на автомобілі, який рухається на зустріч горить світло, але ані номера даного автомобіля, ані його марки та кольору чітко встановити неможливо.

Процесуальні дії у справі.

Згідно ч.1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 29 березня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи на 02 квітня 2021 року.

Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року відкладено розгляд справи та призначено розгляд справи на 22 квітня 2021 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, в позовній заяві просить провести розгляд справи без його участі.

У судове засідання відповідач інспектор ВРПП Красноградського РВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Лобатенко Р.В. також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №805409 від 20 березня 2021 року ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 211540, реєстраційний номер НОМЕР_1 20 березня 2021 року о 14 год 31 хв поза межами населеного пункту з не увімкненим ближнім світлом фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України.

На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді попередження, що підтверджено відповідною постановою (а.с.7).

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Тож під час судового розгляду встановлено, що будь-яких належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП, відповідачем не надано, а сама постанова у справі про адміністративне правопорушення не може розглядатися як доказ вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах №524/5536/17 від 15 листопада 2018 року, №338/855/17 від 26 квітня 2018 року, №338/1/17 від 26 квітня 2018 року.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №805409 від 20 березня 2021 року складена з порушенням, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено, у зв`язку з чим прийнята постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - закриттю.

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду даного адміністративного позову, а відповідач є уповноваженою особою органу державної влади, який фінансується за рахунок Державного бюджету України, суд вважає необхідним віднести судові витрати по сплаті судового збору за розгляд даної справи на рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Частиною 1 ст. 243 КАС України встановлено, що суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Керуючись ст. 9, 77, 241-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №805409 від 20 березня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ст.125 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або через Кегичівський районний суд Харківської області з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кегичівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кегичівка Харківської області, паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач: інспектор ВРПП Красноградського РВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Лобатенко Руслан Вікторович, місце знаходження: 63304, Харківська область, м. Красноград, вул. Лермонтова, буд. 80.

Суддя Н.М. Куст