Справа № 260/122/21
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2021 року м. Ужгород№ 260/122/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Дору Ю.Ю.

при секретарі судових засідань - Завидняк А.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Крючков В.О.

представника відповідача - Євчинець Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби згідно якого просила суд: 1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № 9 від 08 вересня 2020року.2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №9 від 08 вересня 2020року.3 Судові витрати у розмірі 5181,60 (п`ять тисяч сто вісімдесят одна гривня (шістдесят) копійок., з яких (1681,60 - сума сплаченого судового збору, 3500,00 гривень - витрати на професійну правничу допомогу) стягнути з Відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, Закарпатською митницею ДМС була проведена документальна невиїзна перевірка громадянки України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг та звільнення від оподаткування по митній декларації типу ІМ 40ДЕ №UA205100/2018/012435 від24 липня 2018 року.

За результатами перевірки складений акт від 21 серпня 2020 року №0052/20/7.7- 19/ НОМЕР_1 . На підставі висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення №9 від 08 вересня 2020 року та податкове повідомлення-рішення №9 від 08 вересня 2020року.

Перевірка проводилася у зв`язку із оформленням товару за митною декларацією від 24 липня 2018року № UA205100/2018/012435 та товаросупровідними документами щодо ввезення на митну територію України легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель- SHARAN, 2015 року виготовлення, номер кузова - НОМЕР_2 . Автомобіль оформлено із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита за кодом пільги « 410» на підставі сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 19 липня 2018 року № PL/MF/AN 0169910 у відповідності до абзацу 1 частини 5 статті 280 МК України та підпункту (а) пункту 1 статті 16 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції походження товарів» і методів адміністративного співробітництва (надалі Протокол 1) до Угоди.

Під час митного оформлення імпортованого транспортного засобу марки VOLKSWAGEN SHARAN VIN - НОМЕР_2 2015 року випуску декларантом було подано, митну декларацію, рахунок-фактуру №KFZ-1807-05-AN/-RE, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12 березня 2015 року, експертна довідка № 4762/18 від 24 липня 2018 року, сертифікат з перевезення Євро 1 № 0169910, копія митної декларації країни відправлення від 20 липня 2018 року № 18PL341010E0140539.

При цьому, позивачем було сплачено в повному об`ємі всі обов`язкові митні платежі, подані всі необхідні документи для митного оформлення ввезеного товару, а сам сертифікат про походження товару який надавався є чинним та не скасованим.

Зважаючи на вищевикладені обставини, представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, при цьому додатково пояснивши, що за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 24.07.2018 № UA205100/2018/012435 в зоні діяльності Волинської митниці ДФС задекларовано до митного оформлення та здійснено митне оформлення в режимі імпорту для вільного обігу товар: «Легковий автомобіль, марки: VOLKSWAGEN, моделі - SHARAN, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 7, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів) номер/модель двигуна - невизначений, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 1968смЗ, потужність - 103 kW, тип кузова: універсал, колісна формула - 2x4, колір - сірий, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, дата введення в експлуатацію - 12.03.2015 p., категорія ТЗ за документами виробника МІ.» за кодом згідно з УКТЗЕД , фактурною вартістю 7000,00 євро, митною вартістю 293615,55 грн., та застосовано преференційну (знижену) ставку ввізного мита щодо товарів, які імпортуються з території ЄС та мають преференційне європейське походження, за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставок ввізного мита, передбачених пунктом 1 статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII, (далі - Угода) у розмірі - 7,3%. При цьому, до митного оформлення позивачем подано сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 19.07.2018 року № PL/MF/AN 0169910, оформленого Експортером/продавцем товару - фірмою «ARKA SERVICE UG» (Schillerstr. 60А, D-10627 Berlin). У відповідь на звернення Волинської митниці ДФС в частині перевірки сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1., на адресу Волинської митниці ДФС листом ДФС України від 02.08.2019 № 25102/7/99-99-19-04-02-17 надано відповідь уповноваженого органу Республіки Польща від 08.07.2019 № 2601 -ІOA.4331.24.2018, яким повідомлено митні органи України, що перевірений сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 19.07.2018 року № PL/MF/AN 0169910 не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності, та письмово наведено обґрунтування причин, з яких експортований з території Європейського Союзу на адресу громадянки України ОСОБА_1 товар не може відповідати вимогам преференційного походження в рамках Протоколу І до Угоди. Уповноваженим органом Республіки Польща письмово повідомлено про результати перевірки сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1., в тому в тому числі сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR. 1 від 19.07.2018 року № PL/MF/AN 0169910, складеного німецьким експортером «ARKA SERVICE UG» (Schillerstr. 60a, D-10627 Berlin), а саме: «В результаті перевірки було встановлено, що отримані сертифікати на перевезення підтверджені митним департаментом у Кельце, зазначеними в них та є автентичними. Разом з цим перевірка показала, що товари, зазначені в сертифікатах, не відповідають вимогам пільгової торгівлі між Європейським Союзом та Україною відповідно до положень Протоколу І щодо визначення поняття «продукція з походженням» та методів адміністративного співробітництва до Угоди про асоціацію між Європейським Союзом Спільнота з атомною енергією та їх держави-члени, з одного боку, та Україна, з іншого (Журнал законів CC.L за 2014р., Пункт 161, стор.З із змінами). Підводячи підсумок, декларація про походження цих товарів неправильна». Враховуючи зазначене, за результатами проведення документальної невиїзної перевірки прийнято рішення про неправомірність застосування підстав для надання (отримання) пільги і звільнення від оподаткування за преференцією « 410» та сплати ввізного мита за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставки ввізного мита (7,3%), передбаченого Угодою для товарів, що імпортуються з території ЄС та мають преференційне походження, і задекларованого позивачем згідно митної декларації та, з врахуванням належної ставки ввізного мита (10%) розраховано суму заниження податкових зобов`язань позивача на загальну суму 9513,14 грн., в тому числі: - ввізне мито - 7927,62 грн.; - податок на додану вартість - 1585,52 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку наступного висновку.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 24.07.2018 № UA205100/2018/012435 в зоні діяльності Волинської митниці ДФС задекларовано до митного оформлення та здійснено митне оформлення в режимі імпорту для вільного обігу товар: «Легковий автомобіль, марки: VOLKSWAGEN, моделі - SHARAN, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 7, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів) номер/модель двигуна - невизначений, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 1968смЗ, потужність - 103 kW, тип кузова: універсал, колісна формула - 2x4, колір - сірий, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, дата введення в експлуатацію - 12.03.2015 p., категорія ТЗ за документами виробника МІ.» за кодом згідно з УКТЗЕД , фактурною вартістю 7000,00 євро, митною вартістю 293615,55 грн., та застосовано преференційну (знижену) ставку ввізного мита щодо товарів, які імпортуються з території ЄС та мають преференційне європейське походження, за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставок ввізного мита, передбачених пунктом 1 статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII, (далі - Угода) у розмірі - 7,3%. При цьому, до митного оформлення позивачем подано сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 19.07.2018 року № PL/MF/AN 0169910, оформленого Експортером/продавцем товару - фірмою «ARKA SERVICE UG» (Schillerstr. 60А, D-10627 Berlin).

Митне оформлення товару проведено згідно УКТ ЗЕД: , код преференції 410 «Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС», із застосуванням преференційної ставки ввізного мита - 7,3 %.

До вищезазначеної митної декларації додавалися такі супровідні документи: рахунок-фактуру №KFZ-1807-05-AN/-RE, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12 березня 2015 року, експертна довідка № 4762/18 від 24 липня 2018 року, сертифікат з перевезення Євро 1 № 0169910, копія митної декларації країни відправлення від 20 липня 2018 року № 18PL341010E0140539.

У відповідь на звернення Волинської митниці ДФС в частині перевірки сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1., на адресу Волинської митниці ДФС листом ДФС України від 02.08.2019 № 25102/7/99-99-19-04-02-17 надано відповідь уповноваженого органу Республіки Польща від 08.07.2019 № 2601 -ІOA.4331.24.2018, яким повідомлено митні органи України, що перевірений сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 19.07.2018 року № PL/MF/AN 0169910 не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності, та письмово наведено обґрунтування причин, з яких експортований з території Європейського Союзу на адресу громадянки України ОСОБА_1 товар не може відповідати вимогам преференційного походження в рамках Протоколу І до Угоди. Уповноваженим органом Республіки Польща письмово повідомлено про результати перевірки сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1., в тому в тому числі сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR. 1 від 19.07.2018 року № PL/MF/AN 0169910, складеного німецьким експортером «ARKA SERVICE UG» (Schillerstr. 60a, D-10627 Berlin), а саме: «В результаті перевірки було встановлено, що отримані сертифікати на перевезення підтверджені митним департаментом у Кельце, зазначеними в них та є автентичними. Разом з цим перевірка показала, що товари, зазначені в сертифікатах, не відповідають вимогам пільгової торгівлі між Європейським Союзом та Україною відповідно до положень Протоколу І щодо визначення поняття «продукція з походженням» та методів адміністративного співробітництва до Угоди про асоціацію між Європейським Союзом Спільнота з атомною енергією та їх держави-члени, з одного боку, та Україна, з іншого (Журнал законів CC.L за 2014р., Пункт 161, стор.З із змінами). Підводячи підсумок, декларація про походження цих товарів неправильна».

Відповідно до наказу Закарпатської митниці Держмитслужби від 06.08.2020 №378 (ікопія наказу додається), проведена документальна невиїзна перевірка дотримання громадянином ОСОБА_1 (далі - позивач) дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування згідно митної декларації типу ІМ 40 ДЕ від 24.07.2018 № UA205100/2018/012435.

За результатами перевірки складений акт від 21 серпня 2020 року №0052/20/7.7- 19/ НОМЕР_1 . На підставі висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення №9 від 08 вересня 2020 року та податкове повідомлення-рішення №9 від 08 вересня 2020року, з якими позивач не погодився та оскаржив такі в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами та встановленим обставинам справи, суд виходить із того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина друга статті 1 МК України).

Відповідно до частини сьомої статті 336 МК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент проведення перевірки) митний контроль здійснюється посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

В розумінні положень статті 345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Як обумовлено частиною другою зазначеної статті, документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Згідно з частинами першою-третьою статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності-резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Суд зазначає, що суть спору між сторонами стосується виключно встановлення країни походження товару, який ввозився позивачем на митну територію України, та як наслідок наявності чи відсутності у нього права на застосування преференційного митного режиму до ввезеного товару.

Статтями 257, 266 МК України визначено обов`язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та сплатити митні платежі.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення. У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.

Пунктом 190.1 статті 190 ПК України встановлено, що базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МК України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Частиною першою статті 271 МК України встановлено, що мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В Україні застосовуються, зокрема, ввізне мито (пункт 2 частини першої названої статті).

Пунктом 1 частини першої статті 276 МК України визначено, що платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

У пункті 1 частини першої статті 289 МК України зазначено, що обов`язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Як зазначалось вище, позивачем за МД №UA205100/2018/008715 від 29.05.2018 було ввезено на митну територію України товар - легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN SHARAN VIN - НОМЕР_2 2015 року випуску, який оформлено із застосуванням преференції зі сплати ввізного мита (код пільги - 410).

В той же час, як зазначено вище по тексту, відповідач в ході проведення перевірки встановив, що ввезений позивачем транспортний засіб не може бути визнаний таким, що має преференційне походження з Європейського Союзу, та відповідно не має права на преференцію. Такі висновки контролюючого органу базуються на листі уповноваженого органу Республіки Польща від Республіки Польща від 08.07.2019 № 2601 -ІOA.4331.24.2018, в якому, як зазначає відповідач, зазначено, що експортером не надано доказів преференційного походження товару.

За приписами частини п`ятої статті 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частиною першою статті 281 МК України обумовлена можливість встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Згідно з частиною першою, другою, шостою статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частиною 1статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Частиною 3 статті 43 МК України встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Вищевказаними нормами права встановлено перелік документів, які можуть підтвердити країну походження товару, серед яких зазначений сертифікат про походження товару. Отже, сертифікат про походження товару є лише одним із документів, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску їх відповідно до заявленого митного режиму.

Відповідно до частини 8 статті 43 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Частиною 9 статті 43 МК України передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Частинами 1, 2 статті 44 МК України передбачено, що для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару. У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, обов`язково подається у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 44 МК України, у разі ввезення товару на митну територію України, сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з частиною 1 статті 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Законом України від 16.09.2014 №1678-VII ратифіковано Угоду від 27.06.2014 про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом (Угода про асоціацію з ЄС).

Статтею 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди про асоціацію встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» (надалі - Протокол І, до цієї Угоди).

Частиною 1 статті 2 розділу 2 Протоколу І встановлено, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2.товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до частини 1 статті 16 розділу 5 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1;

2. У випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу 5 «Підтвердження походження» Протоколу 1, згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту. Якщо їх заповнюють від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього комірці, не залишаючи вільних рядків. Якщо комірка заповнена не повністю, під останнім рядком опису потрібно накреслити горизонтальну лінію й перекреслити вільний залишок комірки.

Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бут виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Стаття 28 Протоколу І встановлює, що до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, «interalia» (переклад - також), в тому числі:

(a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку;

(b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у Європейському Союзі або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом;

(e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

Висновки контролюючого органу щодо відсутності у позивача права на преференцію базуються виключно на листі уповноваженого органу Республіки Польщі від 08.07.2019 № 2601 -ІOA.4331.24.2018, в якому зазначено, що експортером не надано доказів преференційного походження товару.

В той же час, вказаний лист уповноваженого органу Республіки Польща не можна вважати єдиним та беззаперечним доказом порушення саме позивачем митних правил, оскільки позивачем до митного оформлення надані всі документи, визначені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право позивача на преференцію.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого органу Республіки Польщі до експортера за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товару, чи відповіді експортера/ Тобто, відсутня інформація про звернення уповноваженого органу до експортера.

Як зазначалось вище, для митного оформлення товару декларантом було подано, митну декларацію, рахунок-фактуру №KFZ-1807-05-AN/-RE, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12 березня 2015 року, експертна довідка № 4762/18 від 24 липня 2018 року, сертифікат з перевезення Євро 1 № 0169910, копія митної декларації країни відправлення від 20 липня 2018 року № 18PL341010E0140539.

Враховуючи те, що сертифікат з перевезення товару є офіційним документом у відповідності до якого настають чітко визначені законом юридичні наслідки, тому такий документ потребує встановлення його у відповідності до закону не чинними, підробленими чи недійсними.

В матеріалах справи також відсутні докази про визнання недійсним сертифіката з перевезення товару форми EUR.1 від 19.07.2018 року № PL/MF/AN 0169910 чи про притягнення експортера до відповідальності за фальсифікацію офіційних документів.

Водночас, суд звертає увагу на те, що позивач дотрималася умов режиму вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом та правомірно застосувала тарифну преференцію за імпортованим товаром з країни Європейського Союзу, що підтверджується сертифікатом про походження EUR.1, виданим митним органом Республіки Польща, на підставі якого митний орган України здійснив митне оформлення товару. Під час митного оформлення імпортованого товару позивач надала національному митному органу всі необхідні документи для завершення митних процедур та щодо достовірності, достатності, повноти або належності яких з боку митного органу не було жодних зауважень та ним не відмовлено у застосуванні преференцій з ввізного мита на товари, що возяться на територію України (код пільги 410 товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу).

Таким чином,позивачем було сплачено в повному об`ємі всі обов`язкові митні платежі, подані всі необхідні документи для митного оформлення ввезеного товару, а сам сертифікат про походження товару EUR.1 від 19.07.2018 року № PL/MF/AN 0169910 є чинним та не скасованим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що товар, митне оформлення якого здійснено за ІМ 40 ДЕ від 24.07.2018 № UA205100/2018/012435 на підставі сертифікату EUR.1 від 19.07.2018 року № PL/MF/AN 0169910 є таким, що походить з ЄС та має преференційне походження ЄС для надання режиму вільної торгівлі в рамках Угоди, а тому пільги надані (отримані) позивачем правомірно, з дотриманням вимог Протоколу 1 Угоди.

Згідно зі статтею статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують доводи позивача, покладені в основу його позовних вимог, при цьому, відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність та законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № 9 від 08 вересня 2020року та №9 від 08 вересня 2020року, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач сплатила за подання цього позову згідно з квитанцією від 30.12.2020 року № судовий збір в сумі 1681,60 грн., який згідно із випискою зарахований до спеціального фонду державного бюджету. Отже, оскільки позов задоволено повністю, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

За правилами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин п`ятої сьомої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З матеріалів справи слідує, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 24.09.2020 року, актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 29.12.2020 № 1-000000235, в якому міститься детальний опис наданих послуг адвоката, рахунком-фактурою від 28.12.2020 №31-000000235, квитанцією №235-к від 29.12.2020 року на суму 3500,00 грн.

При цьому, суд дійшов висновку, що вказані у акті здачі-приймання робіт від 29.12.2020 види послуг пов`язані з розглядом справи та реально надані, а тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн. підлягають відшкодуванню позивачу.

Більш того, представником відповідача суду не надавалась заява щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 143, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Закарпатської митниці Держмитслужби (вул. Собранецька, буд. 20,м. Ужгород,Закарпатська область,88000, код ЄДРПОУ - 43337207) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Закарпатської митниці Держмитслужби (вул. Собранецька, буд. 20,м. Ужгород,Закарпатська область,88000, код ЄДРПОУ - 43337207) № 9 від 08 вересня 2020року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Закарпатської митниці Держмитслужби (вул. Собранецька, буд. 20,м. Ужгород,Закарпатська область,88000, код ЄДРПОУ - 43337207) №9 від 08 вересня 2020року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Держмитслужби (вул. Собранецька, буд. 20,м. Ужгород, Закарпатська область,88000, код ЄДРПОУ - 43337207) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) понесені судові витрати в загальній сумі 5181,60 (п`ять тисяч сто вісімдесят одна гривня (шістдесят) копійок., з яких (1681,60 - сума сплаченого судового збору, 3500,00 гривень - витрати на професійну правничу допомогу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 27.04.2021 року.

СуддяЮ.Ю.Дору