Справа № 420/9034/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9034/20
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.,
при секретарі -Поповій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БУДПЕРСПЕКТИВА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БУДПЕРСПЕКТИВА» (надалі - позивач, ТОВ «БК «БУДПЕРСПЕКТИВА») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (надалі - ГУ ДПС), в якому просило, з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 19.10.2020 року (а.с.133), визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.09.2020 року, яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 179909,00 грн. по декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року № від 20.07.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що акт перевірки є неправомірним, а податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки податкова інформація щодо контрагентів позивача є неналежним обґрунтуванням фактів, які свідчать про відсутність підтвердження здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Вся первинна документація, документи бухгалтерського обліку (регістри), податкова звітність позивача відповідає вимогам чинного законодавства, а усі отримані та видані податкові накладні зареєстровані в ЄРПН. А тому позивач вважає, що висновки акту перевірки полягають у безпідставному твердженні податкового органу про нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наявної в матеріалах справи інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ БУДПЕРСПЕКТИВА» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі 21.12.2017 року за номером 0071978, основним видом економічної діяльності підприємства є будівництво житлових і нежитлових будівель (код 41.20).

На підставі наказу ГУ ДПС від 20.07.2020 року №2959, в період з 27.07.2020 року по 31.07.2020 року проводилась документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ БУДПЕРСПЕКТИВА» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатом якої складено акт перевірки від 07.08.2020 року №447/15-32-05-08/41824504.

В ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки встановлено порушення платником податків ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА»: п.44.1 ст.44, 198.1, 198.2, 198.3 ст.198 ПК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями) від 16.07.1999 року №996-ХІV, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 (із змінами і доповненнями), а саме сума податкового кредиту (р.10.1 Декларації) завищена на 179909,00 грн. за травень 2020 року, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації) на 179909,00 грн. за травень 2020 року.

Не погодившись з висновками ГУ ДПС, викладеними в акті перевірки №447/15-32-05-08/41824504 від 07.08.2020 року, ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА» подало відповідачу заперечення на акт перевірки, за результатом розгляду якої відповідачем прийнято рішення від 07.09.2020 року №17018/10/15-32-05-08-07 про залишення без змін висновків акту перевірки №447/15-32-05-08/41824504 від 07.08.2020 року.

На підставі акту перевірки №447/15-32-05-08/41824504 від 07.08.2020 року ГУ ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10.09.2020 року, яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 179909,00 грн. по декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року № від 20.07.2020 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки акту перевірки не можуть слугувати належною підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивачем як податковому органу, так і суду були надані всі первинні документи, що стосуються господарських операцій між ним та його контрагентами на підтвердження реального вчинення господарських операцій. Жодною нормою діючого законодавства не передбачено обов`язку платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Так, згідно акту перевірки податковий орган ставить під сумнів господарські взаємовідносини позивача з його контрагентами, зокрема щодо придбання контрагентів-постачальників товарів, послуг, тощо через відсутність у останіх достатньої кількості трудових ресурсів; основних фондів; придбання різноманітних послуг, надання яких потребує наявності відповідних матеріальних та трудових ресурсів; продаж придбаних послуг різним покупцям, що свідчить про те, що фактично, має місце документальне оформлення господарських операцій з надання послуг без їх фактичного здійснення власним/орендованим матеріальним та трудовим ресурсом; створення (придбання) суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності; легалізації коштів отриманих злочинним шляхом, минаючи при цьому систему оподаткування, шляхом документального оформлення, безтоварних операцій з купівлі-продажу товарів, робіт, послуг.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальних характер, тому позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб, оскільки вони перебувають поза межами його впливу.

Поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням контрагентами контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами його контрагента податкових зобов`язань.

Також слід зазначити, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об`єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Проте, податковим органом не надано суду жодних доказів щодо наявності обвинувального вироку суду, рішень суду про стягнення одержаного за нікчемними правочинами, наявності рішень суду про визнання недійсними правочинів позивача з контрагентами.

Також, з акту перевірки вбачається, що проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.05.2020 року по 31.05.2020 року у загальній сумі 327030,00 грн., в рамках заповнення декларації не встановлено завищення або заниження задекларованих ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА» показників у рядку 16.1 Декларацій «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду». Перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації) встановлено її завищення на 179909,00 грн, що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації.

Так, перевіркою встановлено, що в перевіреному звітному періоді (декларація з ПДВ за травень 2020 року) платник податків ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА» оформляв взаємовідносини із ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у декларації від`ємного значення з ПДВ, а саме з:

- ТОВ «ПОЛІФЛЕКС ПЛЮС», код за на загальну суму 894462,32 грн., в тому числі ПДВ - 149077,05 грн.;

- ТОВ «УКР БУД ТРАНС», код за на загальну суму 184991,51 грн., в тому числі ПДВ - 30831,92 грн..

Під час перевірки, податковим органом встановлено ознаки відсутності факту реального здійснення господарських операцій позивача з зазначеними вище контрагентами-постачальниками.

Перевіркою встановлено, що товар та послуги отримані від ТОВ «ПОЛІФЛЕКС ПЛЮС» та ТОВ «УКР БУД ТРАНС» документально оформлено для виконання будівельних робіт, а саме виконання послуги з поточного ремонту ділянки автодороги (інв.№1894) для Ренійської філії державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація Ренійського морського порту) за договором №41-В-РЕФ-20 від 30.04.2020 року.

За висновком ГУ ДПС, до якого податковий орган дійшов на підставі податкової інформації, вбачається відсутність об`єктивно необхідних умов для реального здійснення задокументованих між ТОВ «ПОЛІФЛЕКС ПЛЮС», ТОВ «УКР БУД ТРАНС» та їх контрагентами господарських операцій щодо придбання та реалізації товарів (послуг), їх транспортування, розвантаження/навантаження і зберігання та місця надання; фізичної і технологічної неможливості здійснення досліджуваних операції постачальниками одночасно (в одному звітному періоді) із задекларованими обсягами поставки товарів, надання послуг (виконання робіт) різноманітної номенклатури та у великих обсягах обмеженим ресурсом.

Отже, як зазначалося вище, на порушення позивачем норм ПК України та чинного законодавства, сума податкового кредиту (р.10.1 Декларації) завищена на 179909,00 грн. за травень 2020 року, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації) на 179909,00 грн. за травень 2020 року.

Згідно матеріалам справи, 30.04.2020 року між ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА» та ДП «Адміністрація морських портів України» укладено договір №41-В-РЕФ-20, предметом якого є послуги з поточного ремонту ділянки автодороги інв. №1894. Відповідно до п.5.3 договору місцем надання послуг є Ренійська філія ДП «АМПУ» за адресою Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188 (Адміністрація Ренійського МП).

З метою виконання взятих на себе зобов`язань по вказаному договору позивач залучив контрагентів ТОВ «ПОЛІФЛЕКС ПЛЮС» та ТОВ «УКР БУД ТРАНС».

Внаслідок вказаного між позивачем та ТОВ «ПОЛІФЛЕКС ПЛЮС» укладено договір поставки №05/20-5 від 04.05.2020 року, предметом якого є постачання товару лісоматеріали, металеві вироби, будівельні матеріали, тощо, визначених в асортименті, кількості та ціні, визначених в специфікації (Додаток І) до цього договору, який є невід`ємною частиною даного договору. Кількість товару, що є предметом договору, може бути скоригована в залежності від потреб покупця.

Відповідно до п.5 вказаного договору Постачальник здійснює поставку товару Покупцеві протягом 20 календарних дні з моменту підписання даного договору. Постачальник здійснює поставку товару за кінцевим місцем призначення Покупця: м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд. 34/41, оф.35/1. Доставка, завантаження та розвантаження товару здійснюється автотранспортом постачальника за власні кошти. Датою поставки є дата коли товар переданий у власність покупця. Зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважається виконаними в повному обсязі з моменту передачі товару у власність покупця.

Згідно зі специфікацією №1 до договору №05/20-5 від 04.05.2020 року, товаром, що поставляється є: дріт сталевий низьковуглецевий різного призначення чорний; електроди; мастика; сталь листова; бруси; дошки; арматурна сталь; щебінь, та інше. Загальна вартість з ПДВ 894462,32 грн, в т.ч. ПДВ149077,05 грн..

На підтвердження виконання договору, позивачем надано видаткова накладна, ТТН, податкова накладна (а.с.92-96, 145-146).

Як зазначено в акті перевірки кредиторська заборгованість станом на 31.05.2020 року складала 894462,32 грн..

Також між позивачем та ТОВ «УКР БУД ТРАНС» було укладено договір №05/20-4 від 04.05.2020 року по наданню послуг з роботи будівельних машин та механізмів.

Відповідно до акту надання послуг №27 від 22.05.2020 року ТОВ «УКР БУД ТРАНС» надало послуги з роботи самоскида, установки для зварювання ручного дугового постійного струму, екскаватору гідромлоту на пневмоколісному ходу, енергія удару 5100 Дж, екскаватора одноковшевого дизельного на пневмоколісному ходу, катка дорожнього самохідного вібраційного гладковальцевого, маса 13 т., на загальну суму 184991,51 грн. в тому числі ПДВ 30831,92 грн..

Акт перевірки не містить зауважень щодо оплати наданих послуг.

На підтвердження використання придбаних у ТОВ «ПОЛІФЛЕКС ПЛЮС» та ТОВ «УКР БУД ТРАНС» товарів та послуг у власній господарській діяльності, позивачем надано до суду акт приймання виконаних робіт за травень 2020 року, замовником яких є ДП «Адміністрація морських портів України», відповідно до договору №41-В-РЕФ-20 від 30.04.2020 року.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, та інше.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» надано визначення наступних понять: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та з наведеного вище, позивачем до матеріалів справи додано перелік первинних документів бухгалтерського та податкового обліку (належним чином засвідчені їх копії), які цілком підтверджують реальність господарських операцій позивача з його контрагентами та засвідчують мету та факт подальшого використання придбаних ним товарів. Зазначені документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог діючого на момент виникнення правовідносин законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Враховуючи наведені норми законодавства та висновки податкового органу, колегія суддів зазначає, що реальність здійснення господарської операції повинна досліджуватися на підставі первинних документів, складених за результатами таких операцій та не може ґрунтуватися виключно на отриманій податковій інформації з баз даних податкового органу.

Не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, відсутність основних засобів у контрагента, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

До того ж, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.07.2019 року у справі №808/109/18.

Також в акті перевірки податковий орган посилався на те, що за результатом перевірки ТТН від 18.05.2020 року №РЗ51/1 встановлено, що вказаному полісу на автомобіль за реєстраційним номером Камаз НОМЕР_1 , за інформацією з МТСБУ відповідає марка автомобіля DAF XF 105.460, що свідчить про невідповідність даних вказаних в ТТН, а саме тип автомобіля, який мав перевозити вантаж.

Суд не може врахувати такі доводи відповідача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, а саме з ТТН від 18.05.2020 року №РЗ51/1, номерний знак автомобіля, який мав перевозити вантаж ВН4756НЕ, тобто відрізняється від номерного знаку, інформація про який була отримана з МТСБУ, а тому доводи відповідача про невідповідність даних вказаних в ТТН є необґрунтованими.

Також колегія суддів відхіляє доводи відповідача про те, що зазначені в ТТН водії, відповідно до звітів поданих ТОВ «ПОЛІФЛЕКС ПЛЮС» не є працівниками даного підприємства та відсутня інформація стосовно укладення договорів щодо залучення до виконання робіт інших осіб, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідальність за використання найманої праці без її оформлення у відповідності до вимог чинного законодавства покладається на особу, яка таку працю використовує. Вказані обставини не можуть свідчити про те, що господарські операції здійснені між позивачем та ТОВ «ПОЛІФЛЕКС ПЛЮС» носять нереальний характер.

Також посилання відповідача на невідповідність адреси зазначеної в ТТН підпункту 5.2 умов договору поставки, тобто в акті перевірки зазначено, що пункт навантаження в ТТН визначено за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188, територія РФ ДП «АМПУ», а згідно договору місце поставки товару є м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37/41, оф. 35/1, є безпідставним, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції, пункт навантаження та місце поставки це різні місця призначення, пунктом навантаження є місце в якому товар навантажується, а місцем поставки - є місце куди товар доставляється, а тому пункт навантаження вказаний в ТТН не може співпадати з місцем поставки зазначеним в пп.5.2 договору.

Також слід враховувати, що ТТН по-перше не є первинними документами для ведення бухгалтерського обліку, по-друге ТТН складались контрагентом-продавцем та його контрагентом в межах їх господарських відносин, які не стосуються позивача.

Щодо зазначеного в акті перевірки не декларування ТОВ «УКР БУД ТРАНС» податкових зобов`язань, то вказане свідчить про недотримання вимог податкового законодавства саме вказаним платником податків, та не свідчить про нереальність господарських операцій, оскільки, як вже було зазначено вище, норми діючого законодавства не передбачають обов`язку платника податків контролювати виконання контрагентами вимог податкового законодавства.

Отже, враховуючи все наведене, колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено та підписано 26 квітня 2021 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.