Справа № 640/674/21
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/674/21 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Коротких А.Ю. та Сорочка Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом за позовом первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до Верховного Суду про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" з позовом до Верховного суду, в якому просить суд визнати протиправним та нечинним пункт 14 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження відповідно до п.1 ч.1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт у скарзі зазначає, що оскаржуваний пункт 14 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів» є актом, який змінює норм права, має локальний характер, розрахований на широке коло осіб та застосовується неодноразово, тобто є нормативним актом в розумінні рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року. Також скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не враховано правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 26.12.2020 у справі №201/10081/19, чим порушено частину 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а також частину 5 ст.353 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що дані позовні вимоги не належать до розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України у відкритті провадження необхідно відмовити.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до положень п.6 ч.2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Пунктами 10-1), 10-2) ч.2 ст.46 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Пленум Верховного Суду з метою забезпечення однакового застосування норм права при вирішенні окремих категорій справ узагальнює практику застосування матеріального і процесуального законів, систематизує та забезпечує оприлюднення правових позицій Верховного Суду з посиланням на судові рішення, в яких вони були сформульовані; за результатами аналізу судової статистики та узагальнення судової практики надає роз`яснення рекомендаційного характеру з питань застосування законодавства при вирішенні судових справ.

Оскільки, постанова Пленуму Верховного Суду України не є законом чи іншим правовим актом, як актом-волевиявлення (рішення) уповноваженого суб`єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни, припинення) на основі цих норм прав і обов`язків учасників конкретних правовідносин, міри відповідальності конкретних осіб за скоєне ними правопорушення, а надає лише роз`яснення рекомендаційного характеру з питань застосування законодавства при вирішенні судових справ, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний пункт постанови Пленуму Верховного Суду України не є правовим актом в розумінні КАС України.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі є правильним.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Необґрунтованими є посилання апелянта на порушення судом першої інстанції частини 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у зв`язку з неврахуванням на не взяттям до уваги правової позиції Верховного Суду, висловлену у постанові від 26.12.2020 у справі №201/10081/19, з огляду на таке.

По-перше, згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі судових рішень, 26.12.2020 Верховним Судом жодних рішень у справі №201/10081/19 не приймалося. По-друге, зі змісту постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.12.2020 у справі № 201/10081/19 (провадження № 61-11401св20) встановлено, що така не підлягає застосуванню у цій справі, оскільки правовідносини, оцінку яким надавав Верховний Суд, та зроблені висновки щодо застосування норм права, не є тотожними тим, які є предметом у справі №640/674/21.

Помилковим є посилання позивача і на недотримання судом першої інстанції вимог частини 5 ст.353 КАС України, оскільки рішення у справі №640/674/21 не було предметом розгляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: