Справа № 522/19566/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 522/19566/20
Головуючий в 1 інстанції: Кузнецова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 року по справі № 522/19566/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, у якому просила суд скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що інспектор поліції не ознайомив її із зафіксованим перевищенням швидкості, не надав опломбування та жодного документа на прилад, який схожий на TruCam № НОМЕР_1 . При розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції Кречуняк В.В. не надано можливості ознайомитися з матеріалами справи. Також, позивачка наголошувала, що технічний засіб TruCam № НОМЕР_1 застосовано не у відповідності до норм діючого законодавства. Зокрема, на трасі відстанню 45-50 кілометрів від м.Одеси, де було зупинено ОСОБА_1 , дорожній знак 5.70 Правил дорожнього руху, який попереджає про проведення контролю швидкості руху автомобіля був відсутній. Неодноразові прохання до інспектора поліції ОСОБА_2 про надання документів щодо підтвердження проходження приладом TruCam №000524 повірки та будь-якої документації відносно вказаного приладу були проігноровані. Крім того, не було надано самого зображення на приладі TruCam №000524 де могло бути зафіксовано перевищення швидкості. До того ж, зміст спірної постанови серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р. не відповідає дійсності, містить неточності та не містить відомостей про відеозапис, яким зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідач з позовними вимогами не погоджувався з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що 26.10.2020р. о 15год. 11хв. в ході виконання службових обов`язків інспектором Кречуняк В.В. за адресою: Одеська область, Лиманський район, с.Міщанка, автомобільна дорога М-14, 35км. Виявлено транспортний засіб марки Lexus NX 300H, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка не виконала вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», рухаючись зі швидкістю 84км./год. при максимально дозволеній 50км./год., перевищила установлене обмеження швидкості на 34км./год., що призвело до порушення вимог п.п.«б» п.12.9 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Факт учинення позивачем правопорушення підтверджується фото- та відеоматеріалами відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №TC000524 та підтверджуються роздруківкою файлу. Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 було роз`яснено суть правопорушення, надано можливість ознайомитися з даними, які було зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №TC000524. Під час розгляду справи позивачка скористалась правом на власний розсуд та не надала інспектору поліції письмові пояснення по суті вчиненого правопорушення. Будь-яких інших письмових заяв чи клопотань, ані під час підготовки справи до розгляду, ані під час розгляду справи, від позивачки не надходило. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, зі змістом якої останню було ознайомлено та роз`яснено права та строки її оскарження. При цьому, позивачка відмовилася від її отримання. У спірній постанові по справі про адміністративне правопорушення міститься інформація про технічний засіб за допомогою якого було зафіксовано адміністративне правопорушення. Також, відповідач наголошує, що на ділянці автомобільної дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, М-14, починаючи з 0км. по 57км. дозволяється розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCam. Заборонені обмежувальні дорожні знаки були розташовані незадовго до місця зупинки позивачки та установлювали обмеження швидкості руху спочатку 70км./год., а потім 50км./год.

Скориставшись наданим приписами чинного процесуального законодавства правом позивачем до суду першої інстанції подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що інспектором поліції не надано ОСОБА_1 можливості скористатися, передбаченими ст.268 КУпАП, правами, а також правом на користування правовою допомогою. Також, на думку позивачки, вимір швидкості інспектором поліції здійснено не у належний спосіб. Відповідачем не надано жодного доказу щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивачки. До того ж, ОСОБА_1 стверджує, що спірна постанова серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р. не містить інформації стосовно доказів, якими б підтверджувалися обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знака « 5.70», лише за наявності якого, можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, у тому числі, швидкісного режиму. ОСОБА_1 наголошує, що вона мала безперешкодне право не лише ознайомитися із графічно зафіксованим перевищенням швидкості на вимірювальному засобі візуально схожому на TruCam, а й опломбуванням вказаного засобу, його сертифікаційними документами, з метою переконання, що вказані докази перевищення швидкості добуті інспектором у законний спосіб та у дозволений чинним законодавством спосіб. Крім того, на думку позивачки, відповідачем до матеріалів справи, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, надано не належні докази, а ті які надано не засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 року по справі №522/19566/20 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р. про накладення адміністративного стягнення відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. При цьому, під час прийняття спірної постанови серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення інспектором поліції не було порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав позивачки.

Не погодившись з вищеозначеним рішенням місцевого суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій зазначено, що оскаржуване рішення судом першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим позивачка просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що місцевим судом помилково вказано, що заяви та клопотання про реалізацію, передбачених ст.268 КУпАП, прав мають подаватися виключно в письмовій формі. При цьому, інспектором поліції не забезпечено належної організації розгляду справи у повній відповідності до положень чинного законодавства, що відповідно позбавило позивачку скласти клопотання у письмовій формі. До того ж, у межах спірних правовідносин інспектором поліції не забезпечено право позивачки на користування правовою допомогою. На думку скаржниці, інспектором поліції вимір швидкості транспортного засобу здійснено не у належний спосіб. Крім того, спірна постанова серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р. не містить інформації стосовно доказів, якими б підтверджувалися обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знака « 5.70», лише за наявності якого, можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, у тому числі, швидкісного режиму. Як стверджує позивачка, подані відповідачем докази не є належними та допустимими у розумінні положень чинного процесуального законодавства.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивачки задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 26.10.2020р. о 15год. 11хв. ОСОБА_1 на 35 км. автомобільної дороги М-14 (с.Міщанка, Лиманського району, Одеської області) на транспортному засобі марки Lexus NX 300Н, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухалася зі швидкістю 84км./год.

Водночас, на вказаній ділянці автомобільної дороги установлено дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» - 50км./год.

У зв`язку з перевищенням водієм транспортного засобу установленого швидкісного режиму на 34км./год. інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Кречуняк В.В. зупинено автомобіль марки Lexus NX 300Н, реєстраційний номер НОМЕР_2 , керування яким здійснювала ОСОБА_1 .

За наслідками дослідження наявних у матеріалах справи доказів, колегією суддів з`ясовано, що вищеозначене послугувало підставою для винесення інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Кречуняк В.В. оскаржуваної постанови серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Спірною постановою серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255грн. за порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, які виникли в межах розгляду даної справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України установлено Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, згідно із підпунктом «б» пункту 12.9 яких водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

У розділі 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, наведено перелік дорожніх знаків.

Пунктом 3 розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, передбачено заборонні знаки, до яких відповідно до підпункту 3.29 віднесено заборонний знак "Обмеження максимальної швидкості". Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху установлено статтею 122 КУпАП (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно із частиною 1 якої перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За наслідками дослідження наявних у матеріалах справи доказів, судом апеляційної інстанції установлено, що рухаючись на 35 км. автомобільної дороги М-14 (с.Міщанка, Лиманського району, Одеської області), у межах дії дорожнього знака 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (50км./год.), на транспортному засобі марки Lexus NX 300Н, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зі швидкістю 84км./год., ОСОБА_1 перевищено встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

При цьому, колегія суддів вважає за доцільне відмітити, що проти самого перевищення швидкості ОСОБА_1 не заперечує.

Таким чином, інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Кречуняк В.В. цілком правомірно прийнято спірну постанову серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення підпункту «б» пункту 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП.

Між тим, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи позивачки наведені в апеляційній скарзі стосовно не забезпечення інспектором поліції належної організації розгляду справи у повній відповідності до положень чинного законодавства, зокрема, в частині надання ОСОБА_1 можливості складати клопотання у письмовій формі, оскільки за наслідками дослідження відеоматеріалу, який знаходиться на CD-диску, колегією суддів установлено, що позивачка не зверталась до інспектора з проханням щодо надання їй можливості складати клопотання у письмовій формі.

Не є юридично спроможними також посилання скаржниці стосовно не забезпечення інспектором поліції її правом на користування правовою допомогою, з огляду на те, що під час роз`яснення інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Кречуняк В.В. прав ОСОБА_1 , остання не скористалась, зокрема, правом на користування правовою допомогою.

До того ж, ОСОБА_1 взагалі не заявляла про бажання скористатися правом на користування правовою допомогою.

Стосовно тверджень скаржниці відносно того, що інспектором поліції вимір швидкості транспортного засобу здійснено не у належний спосіб, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як установлено колегією суддів та зазначено вище, перевищення ОСОБА_1 швидкості інспектором поліції зафіксовано приладом TruCAM.

Приладом TruCAM перевіряють швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості TruCam сягає 1,2 км. TruCam - лазерний вимірювач швидкості, оснащений режимом відеофіксації. Основна відмінність приладу від «Візира» і йому подібних - він використовує не радіохвилю, а світловий промінь - лазер, який дозволяє зафіксувати перевищення швидкості конкретного автомобілю в потоці транспорту на відстані, що перевищує кілометр.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів на спростовання правильності здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, скаржником до матеріалів справи не додано, як і не додано жодних доказів на підтвердження власної позиції, а лише викладено суб`єктивну думку, яка не має жодного нормативного обґрунтування.

До того ж, колегією суддів з`ясовано, що прилад TruCAM, яким інспектором поліції зафіксовано перевищення ОСОБА_1 перевищення швидкості сертифікований та може бути застосований у вимірюванні швидкості.

Зокрема, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України видано сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012 серії А №006694, яким засвідчено, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruСАМ LТІ 20/20», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки №22-01/16816, чинного до 02.12.2020р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ LТІ 20/20 №ТС000524 відповідає вимогам технічної документації.

Отже, вказані доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Відносно тверджень скаржника щодо відсутності у спірній постанові серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р. інформації про докази, які б підтверджували обставини розміщення на відрізку дороги дорожнього знака « 5.70», лише за наявності якого, можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, у тому числі, швидкісного режиму, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За наслідками дослідження наявної у матеріалах справи постанови серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, колегією суддів з`ясовано, що оскаржуване рішення містить усю необхідну інформацію, перелік якої наведено у статті 283 КУпАП.

До того ж, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмітити, що наявні під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності формальні порушення та зазначені у спірній постанові серії ЕАМ №3341839 від 26.10.2020р. недоліки, у жодному разі не нівелюють факт скоєння водієм адміністративного правопорушення та не звільняють ОСОБА_1 від відповідальності.

Не є обґрунтованими, на думку суду апеляційної інстанції, також твердження позивачки, що подані відповідачем докази про розташування пристроїв вимірювання швидкості TruСАМ не є належними та допустимими у розумінні положень чинного процесуального законодавства, оскільки жодних доказів на підтвердження спростування інформації, яка міститься у вказаних документах скаржником суду не надано.

Крім того, означена інформація є загальнодоступною, з огляду на те, що міститься у всесвітній мережі Інтернет та містить відомості щодо розміщення на автомобільній дорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, М-14 починаючи з 0 км по 57 км пристроїв вимірювання швидкості TruCAM. Між тим, позивачкою перевищено швидкість руху на 35 км автомобільної дорого Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, М-14, тобто на відрізку шляху де дозволено розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCAM та в межах дії заборонного знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" - спочатку на 70 км/год, а потім 50 км/год.

Суд апеляційної інстанції також вважає недостатніми, як на підставу для задоволення позовних вимог, посилання скаржника щодо надання відповідачем копій електронних доказів, які не засвідчені електронним цифровим підписом, з огляду на те, що по-перше, ОСОБА_1 не спростовано обставин на підтвердження яких означені докази надано, а по-друге, у матеріалах справи містяться також інші докази, які підтверджують перевищення водієм швидкості руху.

Установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини справи у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи позивачки.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи позивачки, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 року по справі № 522/19566/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, з урахуванням приписів ст.272 КАС України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.