Справа № 540/567/21
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/567/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Меблеві технології" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Меблеві технології" (далі-позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 05.02.2021 № UA 508040/2021/000030/1 про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою від 22.02.2021 у справі відкрите спрощене провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 04.02.2021 під час декларування товару позивачем була заявлена митна вартість товару у розмірі 44861,91 доларів США, визначена ним самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у відповідності до ст. ст. 57, 58 МК України. Для здійснення митного оформлення товару (товар № 1: Плити з природного каменю, які використовуються в будівництві для зовнішнього та внутрішнього оздоблення, оброблені та ошліфовані - код товару ) товариством подана до митного поста "Херсон" декларація № UA508040/2021/000657. Разом з митною декларацією для митного оформлення товару митному органу наданий пакет документів, передбачений законодавством, але 05.02.2021 відповідачем прийняте рішення № UA508040/2021/000030/1 про коригування митної вартості за резервним методом, внаслідок чого товариство додатково надмірно сплатило за товар № 1 мито в розмірі 3907,03 грн та ПДВ в розмірі 16409,55 грн, на загальну суму 20316,58 грн. Коригування митної вартості, на думку позивача, є протиправним, оскільки відсутні обґрунтовані підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості. Із врахуванням викладеного, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

15.03.2021 відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому Митниця заперечує проти задоволення позовних вимог, з огляду на таке. Документи подані для підтвердження митної вартості місять розбіжності, а саме: згідно платіжного доручення № 1 від 06.11.2020 оплата товару здійснюється відповідно до проформи інвойсу, ціна за м. кв. товару вказана в проформі інвойс відрізняється від тієї, що зазначена в інвойсі та в митній декларації. У фактурну вартість товару згідно інвойсу № GIB001 від 04.01.2021 включається фрахтовий збір від пункту відправки Стамбул, Туреччина до пункту призначення Олешки, Україна, проте в коносаменті № 20207121А від 21.01.2021 зазначено, що порт відвантаження місто Салоніки, Греція. Здійснивши порівняння рівня заявленої митної вартості задекларованого товару (країна походження Китай) з рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснювалося в Чорноморській та інших митницях, інформація про які наявна в Чорноморській митниці, було встановлено, що заявлений рівень митної вартості товарів не відповідає інформації наявній у митного органу. Окрім того, перевіркою автоматизованою системою аналізу та управління ризиками також підтверджено можливе заниження митної вартості за даною поставкою. В результаті митну вартість було скориговано, прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UА508040/2021/000030/1 від 05.02.2021 та оформлено картку відмови №UA508040/2020/00033 від 05.02.2021 в митному оформленні декларації №UА508040/2020/006854 від 05.02.2021. В рішенні про коригування митної вартості №UА508040/2021/000030/1 від 05.02.2021 зазначено причини, через які заявлену декларантом митну вартість не визнано, джерело наявної у митного органу інформації стосовно визначеної митної вартості товару та обґрунтування обраного методу визначення митної вартості. Митна вартість, визначена згідно з положеннями статті 59 Митного Кодексу,за основу для її визначення застосована вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. У якості джерела інформації стосовно визначення митної вартості товару обрана МД від 11.01.2021 №UА508040/2021/00079, а саме: 0,94 Дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 42261.91+2*2700=47663,8070/50690=0,9403 Дол. США). На підставі викладеного, відповідач вважає, що посадові особи при прийнятті спірного рішення діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

29.10.2020 між ТОВ "Меблеві технології" (Покупець) та FEMAR YAPI GRUP INSAAT SANAYI TICARET LIMITED SIRKETI, Туреччина (Продавець) був укладений контракт №01 (далі-Контракт) на поставку товару будівельні матеріали (мармурові плити, декоративні елементи із мармуру, кріплення для мармурових плит, риштування) у відповідності з технічними характеристиками зазначеними у додатку № 1, на умовах DPU Україна, Херсонська область, Олешки, вул. Гвардійська, 177-А відповідно до правил Інкотермс 2020.

За умовами контракту (п. 3.5) транспортування товару здійснюється морем в контейнері, потім на автомобілі в контейнері.

Відповідно до умов вказаного контракту, специфікації від 02.11.2020, пакувального листа від 04.01.2021, проформи інвойсу від 04.11.2020 № IST-0075 та транспортних документів, позивач отримав товар згідно переліку, наведеного в зазначених документах.

Для здійснення митного оформлення товару митним брокером товариства ФОП ОСОБА_1 04.02.2021 подана митна декларація № UA508040/2021/000657, відповідно до якої митна вартість товару №1 визначена позивачем за ціною контракту 42261,91 доларів США.

Разом із митною декларацією, митним брокером позивача до митного оформлення подані наступні документи: пакувальний лист б/н від 04.01.2021, рахунок-проформа (проформа інвойс) від 04.11.2020 № IST-0075; рахунок-фактура № GIB001 від 04.01.2021; коносамент 20207121А від 21.01.2021, автотранспортні накладні №1145/1 та №1145/2 від 02.02.2021; акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА500040/2021/0327 від 03.02.2021; банківський платіжний документ, що стосується товару №1 від 06.11.2020; зовнішньоекономічний контракт № 01 від 29.10.2020; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 10.12.2020, без номера від 29.10.2020, 02.11.2020; договір про надання послуг митного брокера № 01/09/11-01 від 01.09.2011; інформація про позитивні результати державних видів контролю № 6547297 від 04.02.2021; інші некласифіковані документи.

На виконання п.5 статті 54 Митного кодексу України у відповідності п. 3 ст. 53 для підтвердження заявленої митної вартості митний орган просив надати наступні відомості:

1) документи, що підтверджують вартість перевезення;

2) додаткові угоди до контракту;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

4) банківські платіжні документи;

5) розрахунок ціни (калькуляцію).

05.02.2021 Чорноморською митницею Держмитслужби прийняте рішення №UA508040/2021/000030/1 про коригування митної вартості товарів, згідно якої митна вартість товарів відкоригована у бік збільшення:

- товар №1 до загальної суми 47663,81 дол. США.

Вважаючи спірне рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність спірного рішення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 49 Митного кодексу України (МК україни) визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч. 4, ч. 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За змістом ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, згідно з ч. 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Згідно із протоколом обробки №18393 від 04.02.2021 р. відповідачем витребувані додаткові документи, проте жодних зазначень про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідний протокол не містить.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товарів та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав наступні документи: пакувальний лист б/н від 04.01.2021, рахунок-проформа (проформа інвойс) від 04.11.2020 №IST-0075; рахунок-фактура № GIB001 від 04.01.2021; коносамент 20207121А від 21.01.2021, автотранспортні накладні № 1145/1 та № 1145/2 від 02.02.2021; акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА500040/2021/0327 від 03.02.2021; банківський платіжний документ, що стосується товару №1 від 06.11.2020; зовнішньоекономічний контракт №01 від 29.10.2020; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 10.12.2020, без номера від 29.10.2020, 02.11.2020; договір про надання послуг митного брокера № 01/09/11-01 від 01.09.2011; інформація про позитивні результати державних видів контролю № 6547297 від 04.02.2021; інші некласифіковані документи.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані позивачем на запит додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товарів.

За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товарів, що імпортуються, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач вказав на наступні підстави (графа № 33 спірного рішення).

" … Декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності. А саме, згідно платіжному дорученні № 1 від 06.11.2020 року оплата за товар здійснювалась відповідно до проформи інвойсу. Ціна за м.кв. товару вказана в проформі інвойс відрізняється від тієї, що зазначена в інвойсі та в митній декларації. Також в фактурну вартість товару згідно інвойсу № GІВ001 від 04.01.2021 включається фрахтовий збір від пункту відправки: Стамбулу, Туреччина до пункту призначення: Олешки, Україна. Але в коносаменті № 20207121А від 21.01.2021 назначено, що порт відвантаження місто Салоніки, Греція.

Відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції).

Зважаючи на розбіжності, здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних товарів, що імпортуються в Україну - встановлено, що рівень вартості товару нижчий від рівня митної вартості ідентичних товарів, що імпортуються в Україну.

На вимогу митного органу декларантом не подано наступні документи, а саме: 1) документи, що підтверджують вартість перевезення; 2) додаткові угоди до контракту; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 5) банківські платіжні документи; 6) розрахунок ціни(калькуляцію).

При цьому, відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, (які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Отже, враховуючи викладене та за результатами проведеної консультації митну вартість товару скориговано та визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів 59 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу - МД від 11.01.2021 №UА508040/2021/00079, а саме: 0,94 Дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 42261.91+2*2700=47663,8070/50690=0,9403 Дол. США.).

Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу".

Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності зважаючи на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що при переведенні комерційного інвойсу (fatura/invoice від 04.01.2021) з англійської на українську мову допущена помилка - "place of dispatch Thessaloniki/ Greece" переведено як "Пункт отправки: Стамбул, Турция", що є явною помилкою, виявлення якої не потребує спеціальних знань в англійській мові.

Таким чином, позиція митного органу щодо невідповідності порту відвантаження є помилковою.

Митний орган не довів, що фрахтовий збір в порту Стамбул, Туреччина є більшим ніж фрахтовий збір в порту Салоніки, Греція, тобто більшим ніж 1300 дол. США.

Стосовно твердження відповідача, що ціна за м.кв. товару вказана в проформі інвойс відрізняється від тієї, що зазначена в інвойсі та в митній декларації, суд звертає увагу митного органу, що в інвойсі зазначено білі мармурові плити SN44, ТНASSOS, 3х30х60 см., а в проформі інвойсі вказано плити іншої марки ніж ТНASSOS.

Тобто, позиція митного органу є надуманою.

Також, суд вважає безпідставним посилання відповідача на положення ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, оскільки ним не наведено обставини та докази того, яким чином документи, надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті Угоди. Більш того, відповідно до положень МК України застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Згідно зі ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно із п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено судом, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст.64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Зі змісту графи 33 оспорюваного рішення слідує, що митну вартість товару № 1 скориговано на підставі МД від 11.01.2021 № UА508040/2021/00079, а саме: 0,94 Дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 42261.91+2*2700=47663,8070/50690=0,9403 Дол. США.), але не враховано, що в даній МД кількість товару 22640 кг., а в МД позивача в даній справі кількість товару 50690 кг., тобто митним органом не здійснювався аналіз ціни товару з урахуванням обсягу партії.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту № 01 від 29.10.2020 згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішення Чорноморської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA508040/2021/000030/1 від 05.02.2021, відтак - задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст.134 КАС України).

Позивач не надав жодних доказів на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу, як наслідок, суд не має можливості встановити їх розмір.

Розподіл судових витрат щодо судового збору суд здійснює за правилами статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби від 05.02.2021 № UA508040/2021/000030/1 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Меблеві технології" (73000, м. Херсон, Миколаївське шосе, 6 км, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби (73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13, ) .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 108020200