Справа № 320/4213/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви

26 квітня 2021 року м. Київ 320/4213/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо розгляду заяви від 19.03.2021; визнати протиправним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області №59-ОТГ від 23.12.2020; зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру скасувати наказ №59-ОТГ від 23.12.2020.

У зв`язку з невідповідністю поданої позовної заяви вимогам процесуального законодавства, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою суду від 19.04.2021 позовну заяву залишена без руху із наданням позивачеві строку для усунення її недоліків.

У вказаній ухвалі судом зазначені недоліки позовної заяви та запропоновані способи їх усунення шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи та один для суду), яка відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, з визначенням суб`єктного складу осіб, які мають відповідати за цим позовом або привести позовні вимоги у відповідність із уже визначеним суб`єктним складом;

- позовної заяви в письмовій формі та її копій для відповідача, а також надати належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів, відповідно до кількості учасників справи та для суду;

- належним чином засвідчених всіх заповнених сторінок паспорту громадянина України та реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_1 ;

- оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1816,00 грн.

Через канцелярію суду від позивача 21.04.2021 надійшла заява з додатками на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 19.04.2021 в якій позивач висловив свою позицію стосовно недоліків які були виявлені судом при поданні позовної заяви через систему Електронний суд.

Крім цього приєднав до матеріалів справи ксерокопію паспорта громадянина України, ксерокопію дубліката посвідчення серії НОМЕР_1 та ксерокопію реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Водночас позивач не надав суду уточненої позовної заяви (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи та один для суду), яка відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, з визначенням суб`єктного складу осіб, які мають відповідати за цим позовом або привести позовні вимоги у відповідність із уже визначеним суб`єктним складом;

- позовної заяви в письмовій формі та її копій для відповідача, а також належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів, відповідно до кількості учасників справи та для суду

З даного приводу суд вдруге зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо розгляду заяви від 19.03.2021, визнати протиправним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 23.12.2020 №59-ОТГ та зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру скасувати наказ №59-ОТГ від 23.12.2020.

Відтак суд вдруге констатує, що зміст заявлених позовних вимог не відповідає визначеному позивачем суб`єктному складу учасників процесу, оскільки позовні вимоги звернуті до Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, водночас у якості відповідача визначено лише Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

В силу положень статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд зобов`язаний вирішити публічно-правовий спір із належними його учасниками. Супутніми правозастосовними орієнтирами постають принципи верховенства права, юридичної визначеності згідно зі статтею 3, частиною першою статті 8 Конституції України; підпунктом 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 N 15-рп/2004; рішеннями Європейського суду з прав людини у справах "Bellet v. France", "L. та V. проти Австрії", "S. L. проти Австрії", "Брумареску проти Румунії" (§ 61), "Голдер проти Сполученого Королівства", "Мушта проти України", "Пономарьов проти України" (§§ 47, 52), "Функе проти Франції". При цьому неналежним позивачем потрібно вважати особу, якій не належить відповідне право вимоги, а неналежним відповідачем - особу, що не повинна відповідати за адміністративним позовом.

При цьому, суд не в праві вирішувати за позивача який суб`єкт владних повноважень має відповідати за даним позовом, а також суд не може за власною ініціативи залучати до справи співвідповідача або іншого відповідача, оскільки відповідно до частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, таке право у суду виникає після надання позивачем відповідної згоди але після відкриття провадження у справі.

Крім того суд звертає увагу, що згідно відомостей з програмного комплексу "Діловодство спеціалізованого суду" в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває справа №320/3054/21 (суддя Горобцова Я.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в якому позивач просить:

- визнати наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області №59-ОТГ від 23.12.2020 неправомірним;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області скасувати наказ №59-ОТГ від 23.12.2020;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області у відповідності до ч. 9 ст. 118 ЗК України затвердити проект землеустрою, розроблений Київською обласною філією Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» за договором №76-пз від 06.07.2020, який погоджений у порядку ст. 186-1 ЗК України.

По вказаній справі судом ухвалою від 22 березня 2021 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Таким чином позивач дублює позовні вимоги по справі №320/3054/21 (суддя Горобцова Я.В.) в частині визнання протиправним/неправомірним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області №59-ОТГ від 23.12.2020 з позовними вимогами по даній справі.

Більш того, у межах провадження по справі №320/3054/21 позивач вірно вказує як предмет позову так і суб`єктний склад учасників процесу.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позивач є обізнаним про належних учасників процесу та предмет спору та здатний самостійно сформулювати як предмет позову так і визначити належний склад учасників процесу до відкриття провадження по справі.

Також суд звертає увагу позивача на положення частини п`ятої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Union Alimentaria Sanders S. A. v. Spain" розтлумачено обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права. Диспозитивність прав учасників судового процесу та їхніх представників зумовлює заборону зловживання ними, зокрема, в аспекті "підривних" ("руйнівних") діянь із метою скасування прав і свобод (із урахуванням рішень Європейського суду з прав людини у справах "Engel and Others v. the Netherlands", "Lawless v. Ireland", "Michael Kuhnen v. Germany", "Preda and Dardari v. Italy", "Refah Partisi and Others v. Turkey", "Witzsch v. Germany", "Z'danoka v Latvia").

Також статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Водночас при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

З метою забезпечення повного та об`єктивного розгляду справи, дотримання балансу між змагальним та інквізиційним (розшуковим) процесом, здійснення ефективного обрання способу судового захисту, враховуючи, що позивач обізнаний про належний склад учасників процесу суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку на усунення недоліків позовної заяви та зобов`язання позивача надати суду уточнену позовну заяву, яка відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, з визначенням суб`єктного складу осіб, які мають відповідати за цим позовом або привести позовні вимоги у відповідність до вже раніше визначеного суб`єктного складу учасників процесу.

Також суд звертає увагу, що принцип змагальності, передбачений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, стосується активної поведінки зацікавлених осіб, що беруть участь у справі. Йдеться про реалізацію їхніх матеріальних і процесуальних прав задля впливу на результат розгляду та вирішення справи в межах адміністративного процесу з метою захисту законних прав та інтересів

Принцип диспозитивності пов`язаний з розглядом і вирішенням адміністративного спору з ініціативи зацікавлених осіб в обсязі заявлених сторонами вимог по суті спору.

Щодо посилання позивача на подання позовної заяви через систему Електронний суд, суд вдруге звертає увагу, що згідно із частиною 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Абзацом 2 частини 8 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Згідно з частинами 7 та 8 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 15.1 підпункту 15 пункту 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

В газеті Голос України (№ 42 (7048) від 01.03.2019) опубліковано повідомлення Державної судової адміністрації України, згідно якого відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2019 № 624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання оголошення, опублікованого в газеті Голос України (№ 229 (6984) від 01.12.2018).

З огляду на викладене, на сьогодні, Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система роботу не розпочала.

При цьому, Судом встановлено, що у позовній заяві позивача зазначено, що документ сформований в системі "Електронний суд" 11.04.2021. Проте, приймаючи до уваги, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система станом на день постановлення цієї ухвали ще не запроваджена, позовна заява має бути подана у паперовій формі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.10.2018 у справі №815/6914/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 76941148), від 14.02.2019 у справі №804/6858/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 79846016), в ухвалі Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №1840/2566/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 81889934).

Верховний Суд у постанові від 06.08.2020 у справі №160/1841/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 90846939) зазначив, що надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за посиланням://cabinet.court.gov.ua/login, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

Верховний Суд зауважив, що з 22 грудня 2018 року отримані всіма місцевими та апеляційними адміністративними судами заяви та інші процесуальні документи через підсистему "Електронний суд" мають реєструватися та розглядатися в установленому порядку.

З урахуванням цього та приймаючи до уваги вказану позицію Верховного Суду, суд зазначає, що формування та подання позивачем позовної заяви через систему "Електронний суд" тягне за собою її реєстрацію в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" з привласненням єдиного унікального номеру справи, здійснення розподілу справи між суддями та подальшої передачі справи визначеному судді для її розгляду. Отже, метою використання особою системи "Електронний суд" є реєстрація процесуального документа (позовної заяви тощо) та його передача судді для розгляду. У такий спосіб, до того ж, визначається та фіксується дата звернення особи до суду.

У свою чергу, після реєстрації позовної заяви та її передачі для розгляду конкретному судді здійснюється аналіз позовної заяви на предмет її відповідності вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, та виявлення підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом (ст.171 КАС України).

Саме на цій стадії суддя, виявивши, що позовну заяву подано не у паперовій формі, як того вимагає Кодекс адміністративного судочинства України, а за допомогою системи "Електронний суд", з метою дотримання вимог процесуального закону має надати позивачеві можливість привести подану ним позовну заяву, підписану електронним підписом, у відповідність з вимогами Кодексу адміністративного судочинства України, тобто подати її в паперовій формі. При цьому правові підстави для повернення такої позовної заяви відсутні.

За таких обставин, недоліки позовної заяви мають бути усунені позивачем шляхом подання до суду позовної заяви з додатками до неї у паперовій формі як для суду так і для відповідача.

В силу положень частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відтак, системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що позивач зобов`язаний надати до суду або оригінали або належним чином засвідчені копії документів (тобто має місце право вибору, альтернатива), водночас для інших учасників справи позивач надає лише копії доданих до позовної заяви документів (стаття 161 КАСУ), проте такі копії для набуття статусу належних та допустимих доказів повинні бути належним чином засвідчені, як то передбачено статтею 94 КАСУ

Частиною 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом, зокрема, з ініціативи суду.

З урахуванням викладеного суд, з метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого підходу у вирішенні питання щодо можливості розгляду адміністративного позову судом, вважає за доцільне, згідно з частиною 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, продовжити позивачеві на п`ять днів строк для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом подання до суду уточненої позовної заяви (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи та один для суду), яка відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, з визначенням суб`єктного складу осіб, які мають відповідати за цим позовом або привести позовні вимоги у відповідність із уже визначеним суб`єктним складом; позовної заяви в письмовій формі та її копій для відповідача, а також надати належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів, відповідно до кількості учасників справи та для суду.

Також суд зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Керуючись статтями 121, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 на п`ять днів строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.