Справа № 1.380.2019.003498
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 1.380.2019.003498

адміністративне провадження № К/9901/8606/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Гімона М.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року (суддя Мричко Н.І.)

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року (судді: Запотічний І.І., Довга О.І., Матковська З.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Львівській області

про скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (надалі також - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (надалі також - Відповідач), в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 вересня 2019 року:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» на 383929,40 грн. та застосовано штраф у розмірі 19196,47 грн.

- , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір» на 28840,38 грн. та застосовано штраф у розмірі 1442,02 грн.

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 вказував, що Відповідачем протиправно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення та не враховано при проведенні контрольного заходу ту обставину, що помилкове декларування платником надмірних сум, що підлягають сплаті до бюджету не може вважатися грошовим зобов`язанням, оскільки таке повинно обчислюватися у відповідності з вимогами податкового законодавства та містити такі обов`язкові елементи, як об`єкт та базу оподаткування. Обов`язок зі сплати податку не може виникати у платника в силу допущеної ним технічної помилки при обчисленні податкового зобов`язання.

Таким чином, на думку Позивача, допущена ним технічна помилка при заповненні уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік не вплинула на правильність обчислення зменшення сум, що підлягали перерахуванню до бюджету та сум, які підлягають поверненню з бюджету за результатами відповідного звітного періоду, а відтак спірні податкові повідомлення-рішення - є незаконними та підлягають скасуванню.

1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Стрийського управління ГУ ДФС у Львівській області від 26 вересня 2019 року № та № .

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність тверджень контролюючого органу про заниження Позивачем податку на доходи фізичних осіб (надалі також - ПДФО) у розмірі 383929,40 грн. та військового збору у розмірі 28840,38 грн., оскільки такі доводи повністю спростовуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами.

Суди вказали, що технічна помилка, допущена ОСОБА_1 при заповненні уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, не породжує у нього обов`язку зі сплати податку з доходів фізичних осіб, позаяк таке декларування не є самостійним юридичним фактом з яким закон пов`язує безумовне виникнення у платника податкового обов`язку.

1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В уточненій касаційній скарзі Відповідач підставою касаційного оскарження визначив відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах:

- підпункту 168.1.3 пункту 168.1, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України);

- підпунктів 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 пункту 16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України;

- Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 2 жовтня 2015 року № 859.

У відзиві на касаційну скаргу Позивач вказував про законність та обґрунтованість рішень, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 10 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Селянський комерційний банк «Дністер» та ОСОБА_1 укладено договір № 77960/101-27 про відкриття кредитної лінії на суму кредиту 350000 доларів США.

1 червня 2009 року між ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» (Первісний кредитор), АТ «Український Бізнес Банк» (Новий кредитор) та ОСОБА_1 (Боржник) укладено Договір №1 про уступку права вимоги, згідно з яким Первісний кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги за фінансовим договором, яке належить Первісному кредиторові, і одержує право вимоги коштів по договору про відкриття кредитної лінії № 77960/101-27 від 10 квітня 2008 року та додаткових угод до нього, укладеному між Первісним кредитором та Боржником.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 жовтня 2012 року у справі № 1323/4547/2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Український бізнес банк» 3000000 грн. заборгованості за кредитним договором № 77960/101-27 від 10 квітня 2008 року.

5 грудня 2014 року між ТОВ «ВЕЛЕС-Д» (Фактор) та ПАТ «Український бізнес банк» (Клієнт) укладено договір факторингу № 7 відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором Клієнт продає (переуступає) Фактору Право Вимоги до Боржника, які включають в себе Кредитний договір № 77960/101-27 від 10 квітня 2008 року, а Фактор приймає такі права Вимоги та зобов`язується передати Фінансування в розпорядження Клієнта за плату.

19 травня 2015 року між ТОВ «ВЕЛЕС-Д» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Боржник) укладено договір прощення боргу за кредитним договором. Згідно з пунктом 4 цього договору при виконанні Боржником у повному обсязі зобов`язань, Кредитор зобов`язується простити частину заборгованості Боржника по кредитному договору в розмірі 3286369,68 грн., що складається з:

а. сума основного боргу 1930000,00 грн.;

b. нараховані несплачені проценти 1181999,35 грн.;

с. нараховані несплачені комісії у відповідності до Кредитного договору 174370,33 грн.

У зв`язку із виконанням умов договору Позивачу прощено відповідні суми боргу за кредитним договором.

На виконання вимог підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України Позивачем задекларовано суму прощеного боргу та відображено у річній податковій декларації за 2015 рік, поданій до Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області.

Також Позивачем сплачено податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 383929,62 грн. та військовий збір на загальну суму 28840,38 грн.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи у подальшому рішенням Господарського суду міста Києва від 11 травня 2017 року у справі №910/4035/16 визнано договір факторингу від 5 грудня 2014 року № 7, укладений ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «ВЕЛЕС-Д», недійсним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 2 жовтня 2017 року у справі № 910/13684/17 зобов`язано ТОВ «ВЕЛЕС-Д» повернути ПАТ «Український Бізнес Банк» документи, отримані згідно з Додатком № 3 до договору факторингу №7 від 5 рудня 2014 року.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 березня 2019 року замінено стягувача - ПАТ «Український бізнес банк» правонаступником - ОСОБА_2 у виконавчому листі, виданому за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області 10 жовтня 2012 року у справі № 1323/4547/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Видано дублікат виконавчого листа за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 жовтня 2012 року, ухваленого у цивільній справі № 1323/4547/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Також у вказаній ухвалі зазначено, що згідно з Договором про відступлення прав вимоги від 23 литопада 2018 року та Додатку №1 до цього договору ПАТ «Український бізнес банк» відступило шляхом продажу ОСОБА_2 належні банку права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №77960/101-27 від 10 квітня 2008 року.

З урахуванням цього та зважаючи на те, що процедура стягнення боргу за кредитним договором №77960/101-27 від 10 квітня 2008 року не була завершена та відбувались дії щодо стягнення такого 25 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав до Стрийської державної податкової інспекції Стрийського управління Головного управління ДФС у Львівській області уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік.

У рядках 10 та 10.9 уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи позивач відобразив: загальну суму доходів, які включаються до загального річного оподаткованого доходу - -1922692,00 грн., суму податку на доходи фізичних осіб - -383929,40 грн., суму військового збору - -28840,38 грн. У рядку 12 уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи Позивач відобразив загальну суму річного доходу - -1922692,00 грн., у рядку 18 відобразив загальну суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб - -383929,40 грн., у рядку 22.2 відобразив суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету за результатами звітного (податкового) року - 383929,40 грн., у рядку 23.1 відобразив суму податкових зобов`язань з військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного (податкового) року - -28840,38 грн. У рядку 24 уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи позивач відобразив суму податку та/або збору, які підлягали перерахуванню до бюджету або поверненню за даними звітного (податкового) періоду, в якому виникла помилка, а саме: сума податку на доходи фізичних осіб - 0,00 грн., сума військового збору - 0,00 грн. У рядку 25 уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи Позивач відобразив уточнені суми податкових зобов`язань або суму до повернення за звітний (податковий) період, у якому виявлена помилка: сума податку на доходи фізичних осіб - 383929,40 грн., сума військового збору - 28840,38 грн. У рядку 26.2 уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи позивач відобразив зменшення суми, яка підлягала перерахування до бюджету: сума податку на доходи фізичних осіб - 383929,40 грн., сума військового збору - 28840,38 грн.

26 квітня 2019 року Позивач звернувся із заявою до Стрийської державної податкової інспекції Стрийського управління Головного управління ДФС у Львівській області, у якій просив повернути йому, як помилково сплачені кошти з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 383929,62 грн. та військовий збір у розмірі 28840,38 грн. на його банківський розрахунковий рахунок.

23 травня 2019 року Стрийським управлінням Головного управління ДФС у Львівській області проведено камеральну перевірку уточнюючої податкової декларації, за результатами якої складено акт від 23 травня 2019 року № 1/54.13/ НОМЕР_1 , згідно з висновками якого Позивачем допущено порушення вимог:

- підпункту 168.1.3 пункту 168.1, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України;

- підпунктів 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 пункту 16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України;

- вимоги Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 2 жовтня 2015 року № 859.

Фактичною підставою висновків про порушення Позивачем наведених вище вимог, стало те, що Позивач в уточнюючій декларації зазначив у рядку 25 числове значення, яке є більшим, ніж рядка 24. При цьому, як встановили суди, Позивачем при заповненні уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік вказані показники рядка 25 (уточнені суми податкових зобов`язань за даними звітного (податкового) періоду, в якому виявлена помилка) в сумах 383929,40 грн. та 28840,38 грн., які підлягали відображенню у рядку 24 (сума податку та/або збору, які підлягали перерахуванню до бюджету за даними звітного (податкового) періоду, в якому виявлена помилка.

7 червня 2019 року Позивач подав заперечення на акт перевірки, які Стрийським управлінням ГУ ДФС у Львівській області залишені без задоволення, а висновки акта перевірки визнано правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

26 червня 2019 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № , яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 383929,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 19196,47 грн.

- № , яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір» в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 28840,38 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1442,02 грн.

3. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

3.1. Доводи Відповідача (особи, яка подала касаційну скаргу)

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено і не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутній договір про розірвання договору прощення боргу за кредитним договором.

При цьому Відповідач у касаційній скарзі наполягав на тому, що судами зроблено необґрунтований висновок про те, що Позивачем при заповненні уточнюючої податкової декларації помилково вказані показники рядка 25 (уточнені суми податкових зобов`язань за даними звітного періоду в якому виявлена помилка) в сумах 383929,40 грн та 28840,38 гри, які підлягали відображенню в рядку 24 (сума податку, які підлягали перерахуванню до бюджету за даними звітного періоді, в якому виявлена помилка). В той же час рядки 22.2 уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету та 26.2 зменшення суми, яка підлягала перерахуванню до бюджету заповнені правильно.

3.2. Позиція Позивача (особи, що подала відзив на касаційну скаргу)

Вважаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, Позивач посилається на те, що, ухвалюючи рішення, суди надали вичерпну правову оцінку обставинам, які в сукупності та взаємозв`язку свідчать про те, що рішення Відповідачів не відповідають вимогам законності та обґрунтованості.

Позивач у відзиві вказує, що при заповненні уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік були помилково вказані показники рядка 25 (уточнені суми податкових зобов`язань за даними звітного (податкового) періоду, в якому виявлена помилка) в сумах 383929,40 грн. та 28840,38 грн., які підлягали відображенню у рядку 24 (сума податку та/або збору, які підлягали перерахуванню до бюджету за даними звітного (податкового) періоду, в якому виявлена помилка. В той же час, рядки 22.2 уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік - сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету за результатами, звітного (податкового) періоду та 26.2 - зменшення суми, яка підлягала перерахуванню до бюджету заповнені правильно.

Суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 383929,40 грн. та військового збору у розмірі 28840,38 грн. повинні були бути вказані у рядку 24 розділу VII уточнюючої податкової декларації, а суми ПДФО (0 грн.) та військового збору (0 грн.) у рядку 25 розділу VII уточнюючої податкової декларації, однак дана помилка, як вважає Позивач, не вплинула на суть подачі уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік та її зміст, оскільки всі інші рядки заповнені вірно та існують підстави повернення безпідставно сплачених податків.

З урахуванням цього Позивач стверджує, що уточнююча податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік була подана ним з показниками у точній відповідності до вимог Податкового кодексу України та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, за виключенням однієї технічної помилки, яка не може слугувати підставою для винесення податкових повідомлень-рішень.

Посилаючись на підпункт 162.1.1 пункту 162.1. статті 162, підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пункт 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, Позивач вважає, що судами попередніх інстанцій вірно взято до уваги аргументи, що технічна помилка, допущена ним при заповненні уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік не породжує у нього обов`язку зі сплати податку з доходів фізичних осіб, позаяк таке декларування не є самостійним юридичним фактом з яким закон пов`язує безумовне виникнення у платника податкового обов`язку. Обов`язковим елементом податкових правовідносин є, зокрема, об`єкт оподаткування, за відсутності якого обов`язок зі сплати податку не виникає.

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4.1. Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

Верховний Суд, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права в межах, встановлених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини другої цієї статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним Позивачем індивідуальним актам в контексті дотримання Відповідачем частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при його прийнятті, Суд звертає увагу на таке.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідну перевірку Позивача проведено Відповідачем виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, при цьому, ухвалюючи рішення, з приводу правомірності яких виник спір, Відповідач, як підтверджується актом перевірки, не заперечував проти того, що за результатами ухвалення судових рішень у справах №910/4035/16, № 910/13684/17, № 1323/4547/2012, Позивач фактично визнається таким, що не отримував додаткове благо у зв`язку із прощенням йому боргу за кредитним договором.

З урахуванням цього, перевірці підлягає правильність застосування судами норм матеріального права в аспекті правової оцінки обставин щодо допущення Позивачем в уточнюючій декларації технічної помилки, як такої, що впливає/не впливає на право останнього відображати наслідки певних операцій у податковому обліку.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

За правилами підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку (підпункт 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Як передбачено підпунктом 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

При цьому згідно із загальним правилом, передбаченим пунктом 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з пунктом 179.5 статті 179 Податкового кодексу України податкова декларація заповнюється платником податку самостійно або іншою особою, нотаріально уповноваженою платником податку здійснювати таке заповнення, у порядку, передбаченому главою 2 розділу II цього Кодексу.

Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 179.9 статті 179 ПК України).

Наказом Міністерства фінансів України від 2 жовтня 2015 року №859 затверджено форму податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкцію щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи.

Згідно з пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у розділі VII декларації "Розрахунок податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок у попередніх звітних періодах" значення сум податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок у попередніх звітних періодах відображається окремо з податку на доходи фізичних осіб та військового збору в графах "податок на доходи фізичних осіб" та "військовий збір" розділу VII декларації:

1) у рядку 24 вказуються сума податку та/або збору, які підлягали перерахуванню до бюджету або поверненню, за даними раніше поданої декларації за звітний (податковий) період, у якому виявлена помилка;

2) у рядку 25 вказується уточнена сума податкових зобов`язань або сума до повернення за звітний податковий період, у якому виявлена помилка;

3) у рядку 26.1 вказується сума, на яку збільшується податкове зобов`язання з податку у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Рядок 26.1 декларації заповнюється у разі, якщо в результаті виправлення самостійно виявлених помилок виявлено факт заниження податкових зобов`язань (значення рядка 25 декларації більше, ніж значення рядка 24 декларації).

Значення рядка 26.1 розраховується як різниця між значеннями рядка 25 та рядка 24.

У разі заповнення рядка 26.1 декларації платник податку зобов`язаний відобразити суму штрафу у рядку 27 декларації;

4) у рядку 26.2 вказується сума, на яку зменшується податкове зобов`язання з податку у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Рядок 26.2 декларації заповнюється у разі, якщо в результаті виправлення самостійно виявлених помилок виявлено факт завищення податкових зобов`язань (значення рядка 25 декларації менше, ніж значення рядка 24 декларації).

Значення рядка 26.2 розраховується як різниця між значеннями рядка 25 та рядка 24, значення вказується без знака "-".

Тлумачення наведених норм у взаємозв`язку дає підстави для висновку, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, є фактичне отримання такого доходу платником податків. При цьому обов`язок подавати звітність, зокрема й уточнювати показники такої звітності, з цього податку у відповідної особи виникає, зокрема, в разі зміни бази оподаткування.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, вважаючи, що у зв`язку із прийняттям судових рішень у справах №910/4035/16, №910/13684/17, №1323/4547/2012 змінилась база оподаткування, Позивач подав уточнюючу декларацію за 2015 рік, в якій допустив технічну помилку: зазначено показники рядка 25 (уточнені суми податкових зобов`язань за даними звітного (податкового) періоду, в якому виявлена помилка) в сумах 383929,40 грн. та 28840,38 грн., в той час як ті підлягали відображенню у рядку 24 (сума податку та/або збору, які підлягали перерахуванню до бюджету за даними звітного (податкового) періоду, в якому виявлена помилка.

Втім, за обставин цієї справи, а також неспростування Відповідачем у акті перевірки зменшення бази оподаткування у Позивача за 2015 рік у зв`язку із прийняттям судових рішень у справах №910/4035/16, №910/13684/17, №1323/4547/2012, колегія суддів вважає, що допущена Позивачем технічна помилка при заповненні декларації, за наявності заповнених у декларації інших рядків, за результатами аналізу показників яких беззаперечно можна встановити дійсний стан податкових зобов`язань платника податків, не може покладати на останнього додатковий обов`язок щодо сплати податку на доходи фізичних осіб.

Суд звертає увагу на те, що Відповідач на підставі спірних у цій справі податкових повідомлень-рішень, не довівши наявності у Позивача обов`язку щодо сплати зобов`язань за результатами ухвалення рішень у справах №910/4035/16, №910/13684/17, №1323/4547/2012, фактично за допущену Позивачем технічну помилку при оформленні декларації вимагає повторну сплату зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового податку і застосовує значний розмір штрафних санкцій, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Щодо доводів Відповідача, наведених у касаційній скарзі, про те, що судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено і не взято до уваги відсутність договору про розірвання договору прощення боргу за кредитним договором, то необхідно зазначити, що за змістом ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 березня 2019 року рішеннями Господарського суду міста Києва укладений між ПАТ «Укрбізнесбанк» та ТОВ «Велес-Д» договір визнано недійсним та застосовано двосторонню реституцію, і таким чином, усі укладені правочини ТОВ «Велес-Д» після укладення договору факторингу, що стосувалися прав, набутих ТОВ «Велес-Д» за цим договором факторингу втратили свою силу, а ПАТ «Укрбізнесбанк» знову набула прав кредитора за кредитним договором.

Таким чином, необхідно погодитися із висновками судів, що технічна помилка, допущена Позивачем при заповненні уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, не породжує у нього обов`язку зі сплати податку з доходів фізичних осіб, позаяк таке декларування не є самостійним юридичним фактом з яким закон пов`язує безумовне виникнення у платника податкового обов`язку.

Суд також звертає увагу на те, що схожий підхід щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду у справі №826/7929/17.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає законними та обґрунтованими рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які скасували податкове повідомлення-рішення від 26 вересня 2019 року № про визначення до сплати податку з доходів фізичних осіб та похідне від цього податкове повідомлення-рішення від 26 вересня 2019 року № щодо визначення до сплати військового збору.

4.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали фактичною підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є необґрунтованими.

Отже, переглянувши судові рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Згідно із частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 3, 343, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

М.М. Гімон