Справа № 640/9391/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року м. Київ № 640/9391/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючої судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Бєсєді А.Ю., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКОНСАЛТ»

до Головного управління ДПС у місті Києві

про скасування податкових повідомлень-рішень,

за участю представника позивача, представника відповідача

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» (надалі - позивач), адреса: 01135, місто Київ, вулиця Ісаакяна, будинок 18, кімната 207, до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, в якій позивач просить:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 21 грудня 2018 року № ;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 21 грудня 2018 року № ;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 21 грудня 2018 року № .

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкового органу про порушення податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій з спірними контрагентами є хибними та не підтверджені належними доказами. Посилався на реальність господарських операцій з вказаними контрагентами у період, що перевірявся. Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, і посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено господарські взаємовідносини позивача з підприємствами, які, на думку контролюючого органу, мають ознаки фіктивності. А тому, правочини, що укладені між позивачем та контрагентами є такими, що не мали на меті настання реальних наслідків, а у позивача відсутнє законне право на віднесення сум по спірним правовідносинам до відповідних показників податкової звітності з податку на додану вартість.

У судових засіданнях представник позивача підтримав викладені аргументи та доводи викладені в адміністративному позові та просив задовольнити позовні вимоги позивача та визнати протиправними та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував у задоволенні позовних вимог позивача посилаючись при цьому на те, що уповноваженими особами при проведені перевірки та під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень було дотримано вимоги чинного законодавства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

На підставі направлень від 20 серпня 2018 року № 808/26-15-14-07-02-18, № 809/26- 15-14-07-02-18, виданих Головним управлінням ДФС у місті, відповідно до підпункту 78.1.5. пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України, на виконання наказу Головного управління ДФС у місті Києві від 15 серпня 2018 року № 12483 та ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 21 листопада 2016 року у справі № 295/14485/16-к, що винесена під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000080 від 09 листопада 2015 року, уповноваженими особами Головного управління ДФС у місті Києві була проведена документальна позапланова перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» (код за ) з питань, що стали предметом оскарження відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За результатами вказаної вище перевірки складено Акт від 05 вересня 2018 року № 211/26-15-14-07-02-10/30021475 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКОНСАЛТ», код за (тел. 331-46-30, e-mail: ) з питань, що стали предметом оскарження за період з 01 січня 2013 року по 31 жовтня 2016 року» та встановлено порушення:

1) п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, ст. 134, п. 135.1 ст. 135 пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств у сумі 29 980 550 грн.;

2) п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення залишку від`ємного значення який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, а саме:

- за жовтень 2016 на суму 339 666 гривень;

- та заниження податку на додану вартість в загальній всього у сумі 44 169 085 грн.;

3) п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України в частині не надання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки;

4) п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної реєстрації протягом перевіряємого періоду податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Надалі, на підставі Акту перевірки Головним управлінням ДФС у місті Києві були винесені наступні податкові повідомлення-рішення: від 21 грудня 2018 року № , від 21 грудня 2018 року № та від 21 грудня 2019 року № .

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 грудня 2018 року № встановлено порушення ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» п. п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового року), зазначеного у податковій декларації за вересень 2016 року на 339 678,00 грн.

Згідно з податковим повідомлення-рішенням від 21 грудня 2018 року № встановлено порушення п. п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п. 31 підрозділу 10 розділу XX ПК України. У зв`язку з цим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 7 868 268,00 грн, в тому числі 7 362 058,00 грн, за податковими зобов`язаннями та 506 210,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 21 грудня 2019 року № встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України. У зв`язку з цим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 2 764 973,00 грн, у тому числі 1 843 313,00 грн, за податковими зобов`язаннями та 921 657,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями.

З аналізу вказаного вище Акту вбачається, що податковим органом під час перевірки ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» було встановлено наступні обставини.

Перевіркою відображених у рядку 05.1 Декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (послуг)» показників за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року у загальній сумі 124 587 042,00 грн, встановлено, що вони сформовані з витрат по забезпеченню діяльності підприємств паливно-енергетичного комплексу (в основному Харківська ТЕЦ № 5).

Проведеною перевіркою первинних і облікових документів: виписки банку з доданими до них документами, прибуткові накладні, акти виконаних робіт на отримання товарів (робіт, послуг), обліково-сальдові відомості по рахунках: 20 «Виробничі запаси», 31 «Рахунки в банках», 37 «Розрахунки з різними дебіторами», (а саме: 371 «Розрахунки за виданими авансами», 377 «Розрахунки з іншими дебіторами»), 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», (а саме: 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»), 64 «Розрахунки за податками й платежами», 68 «Розрахунки за іншими операціями», 90 «Собівартість реалізації» (а саме: 902 «Собівартість реалізованих товарів», 903 «Собівартість реалізованих робіт, послуг») встановлено завищення задекларованих ТОВ «Енергоконсалт» показників у 05.1 Декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (послуг)» на суму 19 797 812,00 грн.

В ході перевірки, за даними бухгалтерського обліку, встановлено, що в 2014 році ТОВ «Енергоконсалт» мало взаємовідносини з певними контрагентами.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «БК Евробуд» (код 38866277), податковим органом було встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «БК Евробуд», в особі директора Данилової М.О. , що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 15 липня 2014 року № 613, від 14 липня 2014 року № 612, від 11 липня 2014 року № 609, від 10 липня 2014 року № 608, від 22 серпня 2014 року № 647, від 12 серпня 2014 року № 639, від 21 серпня 2014 року № 644, від 08 серпня 2014 року № 637, від 04 вересня 2014 року № 672, від 28 серпня 2014 року № 660, від 04 серпня 2014 року № 634, від 27 серпня 2014 року № 658, від 25 серпня 2014 року № 651, від 20 серпня 2014 року № 640, від 06 серпня 2014 року № 636, згідно яких Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати наступне: монтажні роботи, будівельні роботи, монтаж кабельно-провідної продукції, монтаж трансформаторів струму, пуско-налагоджувальні роботи, модернізація щита постійного струму, розробка програмного забезпечення, тощо.

Згідно регістрів синтетичного, аналітичного та бухгалтерського обліку ТОВ «Енергоконсалт» вартість за отримані роботи по контрагенту ТОВ «БК Евробуд» були віднесені підприємством ТОВ «Енергоконсалт» до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2014 рік у сумі 12 144 763,00 грн.

Суми податку на додану вартість по зазначених податкових накладних включені ТОВ «Енергоконсалт» до складу податкового кредиту у листопаді 2014 у сумі 1 296 170,00 грн, у грудні 2014 у сумі 495 351,00 грн та відображені у Додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкових декларацій з ПДВ за відповідні періоди.

Податковий орган зазначив, що на основі поданої звітності проведено аналіз, за результатами якого встановлено, що господарська діяльність ТОВ «БК ЕВРОБУД» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- декларацію з податку на прибуток за 2014 рік не подано;

- на підприємстві працювала 1 особа;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за липень 2017 року;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в листопаді - грудні 2014 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Монтажні роботи по з`єднанню елегазового вимикача, шаф управління та трансформатора напруги, Роботи з розробки програмно- технічного комплексу основних регуляторів котла блоку № 1, Монтажні роботи по формуванню станційної системи керування тощо).

Крім того, згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «БК ЕВРОБУД» даних послуг.

Таким чином, на переконання уповноважених осіб податкового органу, неможливо встановити, яким чином ТОВ «БК ЕВРОБУД» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ПП «ХОЛДИНГ-БУДПРОЕКТ» (код 38822690), податковим органом було встановлено наступне.

Між підприємствами ПП «Холдинг-Будпроект», в особі директора Стеценко В.Т., що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 10 вересня 2014 року № 1012, від 15 жовтня 2014 року № 1018, від 11 вересня 2014 року № 1013, від 10 вересня 2014 року № 1011, від 14 вересня 2014 року № 1014, від 01 жовтня 2014 року № 1015, від 02 жовтня 2014 року № 1016, від 03 жовтня 2014 року № 1017 згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

Згідно регістрів синтетичного, аналітичного та бухгалтерського обліку ТОВ «Енергоконсалт» вартість за отримані роботи по контрагенту ПП «Холдинг- Будпроект» були віднесені підприємством ТОВ «Енергоконсалт» до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2014 рік у сумі 2 872 457,00 грн.

Суми податку на додану вартість по зазначених податкових накладних включені ТОВ «Енергоконсалт» до складу податкового кредиту у листопаді 2014 у сумі 548 625,00 грн, у грудні 2014 у сумі 25 867,00 грн, та відображені у Додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкових декларацій з ПДВ за відповідні періоди.

На основі поданої звітності проведено аналіз, за результатами якого встановлено, що господарська діяльність ПП «ХОЛДИНГ-БУДПРОЕКТ» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- декларацію з податку на прибуток за 2015 рік не подано;

- на підприємстві працювала 6 осіб;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за травень 2015 року;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в листопаді 2014 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Підготовчі роботи з улаштування покрівлі шатра освітлювача № 3, Будівельні та монтажні роботи акамуляторної батареї № 2 тощо).

Крім того, згідно ЄДРПН не встановлено придбання ПП «ХОЛДИНГ-БУДПРОЕКТ» даних товарів (послуг).

Також, уповноваженими особами податкового органу було встановлено, що Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області внесено до АІС «СФП» облікову картку від 03 червня 2016 року № 4/8/22-01-07-08.

Керуючись вищевикладеним представники податкового органу прийшли до висновку про неможливість встановити, яким чином ПП «ХОЛДИНГ-БУДПРОЕКТ» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Бекар-М» (код 39319339), податковим органом було встановлено.

Між підприємствами ТОВ «Бекар-М», в особі директора Суркова С.В., що діє на підставі Статуту, надалі «Постачальник» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Покупець» було укладено договори поставки від 29 вересня 2014 року № 167, від 27 жовтня 2014 року № 256, згідно яких Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити обладнання.

Згідно регістрів синтетичного, аналітичного та бухгалтерського обліку ТОВ «Енергоконсалт» вартість за отримані товари по контрагенту ТОВ «Бекар-М» були віднесені підприємством ТОВ «Енергоконсалт» до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2014 рік у сумі 2 769 163,00 грн.

На основі поданої звітності проведено аналіз, за результатами якого податковим органом було встановлено, що господарська діяльність ТОВ «Бекар-М» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- остання декларація з податку на прибуток подано за 2014 рік з нульовими показниками;

- звіти про нарахування заробітної плати не подавались;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за січень 2015;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Крім того, уповноваженими особами податкового органу встановлено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Бекар-М» даних товарів (послуг).

Таким чином, керуючись викладеним, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, про неможливість встановити, яким чином ТОВ «Бекар-М» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Стар Лайм» (код 39234245), податковим органом було встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «Стар Лайм», в особі директора ОСОБА_2 , що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договір підряду від 05 серпня 2014 № 11, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати пуско-налагоджувальні роботи.

Згідно регістрів синтетичного, аналітичного та бухгалтерського обліку ТОВ «Енергоконсалт» вартість за отримані роботи по контрагенту ТОВ «Стар Лайм» були віднесені підприємством ТОВ «Енергоконсалт» до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2014 рік у сумі 2 011 429,00 грн.

Суми податку на додану вартість по зазначених податкових накладних включені ТОВ «Енергоконсалт» до складу податкового кредиту у листопаді 2014 у сумі 402 286,00 грн та відображені у Додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року.

На основі поданої звітності проведено аналіз, за результатами якого податковим органом встановлено, що господарська діяльність ТОВ «Стар Лайм» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- декларації з податку на прибуток не подано;

- звіти про нарахування заробітної плати не подавались;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за грудень 2014 з нульовими показниками;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Крім того, уповноважені особи податкового органу звернули увагу, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Стар Лайм» даних товарів (послуг).

Крім того, уповноваженими особами податкового органу було встановлено, що в період взаємовідносин засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «Стар Лайм» був ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до якого було порушено кримінальну справу у відношенні службової особи (службових осіб) суб`єкта господарювання за статтею 205 Кримінального кодексу України.

Таким чином, керуючись викладеним, на переконання представників податкового органу, неможливо встановити, яким чином ТОВ «Стар Лайм» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Виходячи з вищевикладеного, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про порушення ТОВ «Енергоконсалт»:

- п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, а саме завищено показники у рядку 04 Декларацій «Витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування» за 2014 рік у сумі 19 797 812, грн.

Надалі, з Акту перевірки позивача податковим органом, судом було встановлено, що даною перевіркою відображених у рядку 01 декларації(й) «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» показників за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2017 року встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення робіт з обслуговування та модернізації об`єктів паливно-енергетичного комплексу (в основному Харківська ТЕЦ № 5).

Уповноваженими особами податкового органу в Акті перевірки зазначено, що перевіркою повноти декларування сум доходу, що враховується при визначенні об`єкта оподаткування за період з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2017 року встановлено його заниження в загальній сумі 40 900 321,00 грн, а саме: - за 2015 рік в сумі 35 275 765,00 грн; - за 9 місяців 2016 року в сумі 5 624 556,00 грн.

В ході перевірки, згідно наданих документів, податковим органом встановлено взаємовідносини позивача з наступними контрагентами.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «СТАРТ СОЮЗ» (код 39246795), податковим органом встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «Старт Союз», в особі директора Рижих Т.К. , що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 23 березня 2015 року № 414, від 25 березня 2015 року № 418, від 22 червня 2015 року № 474, від 22 червня 2015 року № 475, від 22 червня 2015 року № 476, від 19 травня 2015 року № 441, від 02 червня 2015 року № 473, від 01 липня 2015 року № 488, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати монтажні роботи.

Суми податку на додану вартість по зазначених податкових накладних включені ТОВ «Енергоконсалт» до складу податкового кредиту у квітні 2015 у сумі 423 808,00 грн, у травні 2015 у сумі 10 242,00 грн, у липні 2015 у сумі 807 500,00 грн та відображені у Додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкових декларацій з ПДВ за відповідні періоди.

З аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «СТАРТ СОЮЗ» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- декларацію з податку на прибуток за 2015 рік не подано;

- на підприємстві працювала 1 особа;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; - остання декларація з ПДВ подана за липень 2015 року;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в квітні - липні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Улаштування мулового майданчику, Вертикальне переміщення робочого майданчика, Ремонт металоконструкцій градирні тощо).

Крім того, згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «СТАРТ СОЮЗ» даних послуг.

Таким чином, керуючись викладеним вище, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про неможливість встановити, яким чином ТОВ «СТАРТ СОЮЗ» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «БІОНІКС ЛТД» (код 39378588), податковим органом було встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «Біонікс ЛТД», в особі директора Тиянич М.Ж. , що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 23 червня 2015 року № 036, від 23 червня 2015 року № 035, від 24 червня 2015 року № 037, від 24 червня 2015 року № 038, від 25 червня 2015 року № 039, від 26 червня 2015 року № 041, від 26 червня 2015 року № 042, від 23 червня 2015 року № 033, від 23 червня 2015 року № 034, від 29 червня 2015 року № 043, від 30 червня 2015 року № 049, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

З аналізу податкової звітності даного підприємства уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «БІОНІКС ЛТД» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- декларацію з податку на прибуток за 2015 рік не подано;

- на підприємстві працювала 1 особа;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за жовтень 2015 року;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в липні - вересні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Встановлення додаткового насосу меншої продуктивності в будівлі існуючої насосної станції протипожежно-технічного водопостачання для експлуатації при режимах зі зменшеним підживленням тепломережі та в період повної зупинки, Вертикальне переміщення робочого майданчика тощо).

Крім того, уповноважені особи податкового органу звертають увагу, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «БІОНІКС ЛТД» даних товарів (послуг).

Таким чином, виходячи з викладеного, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про неможливість встановлення факту того, яким чином ТОВ «БІОНІКС ЛТД» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ» (код 39240091), податковим органом було встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ», в особі директора Кожушного В.Ю. , що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 24 березня 2015 року № 1803, від 24 березня 2015 року № 1903, від 23 березня 2015 року № 1603, від 23 березня 2015 року № 1703, від 25 березня 2015 року № 2103, від 25 березня 2015 року № 2203, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

З аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- декларацію з податку на прибуток за 2015 рік не подано;

- підприємством не подавались звіти про нарахування заробітної плати;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за жовтень 2015 року;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в квітні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Демонтаж обладнання другої дільниці цеху, Роботи по монтажу обладнання для підтримки хімічних процесів, Роботи по монтажу основного обладнання та його регулюванню тощо).

Крім того, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ» даних товарів (послуг).

Таким чином, керуючись викладеним, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про неможливість встановити факту того, яким чином ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «БК «ОПТИМА» (код 37939773), податковим органом було встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «БК «Оптима», в особі директора Булахова В.О. , що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 06 липня 2015 року № 488, від 19 травня 2015 року № 303, від 19 травня 2015 року № 302, від 19 травня 2015 року № 301, від 19 травня 2015 року № 304, від 19 травня 2015 року № 305, від 08 червня 2015 року № 334, від 08 червня 2015 року № 335, від 06 липня 2015 року № 490, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

З аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «БК «ОПТИМА» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- декларацію з податку на прибуток за 2016 рік не подано;

- на підприємстві працювала 1 особа;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за вересень 2016 року;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в липні - серпні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Монтаж та доукомплектація шаф керування, Вертикальне переміщення робочого майданчика, Розробка ґрунту під закладання трубної системи тощо).

Крім того, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «БК «ОПТИМА» даних товарів (послуг).

Таким чином, керуючись викладеним вище уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про неможливість встановлення факту того, яким чином ТОВ «БК «ОПТИМА» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС» (код 39280532), податковим органом було встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «БК «Едіфейс», в особі директора Заєць І.М. , що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 28 січня 2015 року № 1522, від 28 січня 2015 року № 1523, від 29 січня 2015 року № 1526, від 26 лютого 2015 року № 1538, від 27 січня 2015 року № 1521, від 29 січня 2015 року № 1528, від 26 лютого 2015 року № 1539, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

Суми податку на додану вартість по зазначених податкових накладних включені ТОВ «Енергоконсалт» до складу податкового кредиту у лютому 2015 у сумі 395 402,00 грн, у березні 2015 у сумі 281 803,00 грн, у квітні 2015 у сумі 10 853,00 грн, та відображені у Додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкових декларацій з ПДВ за відповідні періоди.

З аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- декларацію з податку на прибуток за 2015 рік не подано;

- на підприємстві працювала 1 особа;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за жовтень 2015 року;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в лютому - квітні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Встановлення та монтаж кабельних коробів).

Крім того, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС» даних товарів (послуг).

Таким чином, керуючись викладеним, уповноважені особи податкового орану прийшли до висновку про неможливість встановити, яким чином ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Альтар Груп» (код 39408528), податковим органом було встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «Альтар Груп», в особі директора Лозовського А.Ю., що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 09 червня 2015 року № 117, від 09 червня 2015 року № 116, від 09 червня 2015 року № 115, від 09 червня 2015 року № 114, від 09 червня 2015 року № 113, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

З аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «Альтар Груп» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- остання декларація з податку на прибуток подано за 2015 рік;

- звіти про нарахування заробітної плати не подавались;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за січень 2017;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в лютому - квітні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Встановлення та монтаж кабельних коробів).

Крім того, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС» даних товарів (послуг).

Таким чином, керуючись викладеним, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про неможливість встановити, яким чином ТОВ «Альтар Груп» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Юкатан Груп» (код 39163012), податковим органом було встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «Юкатан Груп», в особі директора ОСОБА_8 , що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 06 травня 2015 року № 219, від 07 липня 2015 року № 303, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

З аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «Юкатан Груп» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- остання декларація з податку на прибуток подано за 2015 рік;

- звіти про нарахування заробітної плати не подавались;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за грудень 2015;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Крім того, уповноваженими особами податкового органу встановлено, що в період взаємовідносин засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «Юкатан Груп» був ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідно до якого порушено кримінальну справу у відношенні службової особи (службових осіб) суб`єкта господарювання за статтею 205 Кримінального кодексу України.

Крім того, уповноважені особи податкового органу зазначили, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Юкатан Груп» товарів (послуг) пов`язаних з господарською діяльністю з позивачем.

Таким чином, керуючись викладеним уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про неможливість встановити, яким чином ТОВ «Юкатан Груп» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Ювенто» (код 39378609), податковим органом встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «Ювенто», в особі директора Настасієнка О.В., що діє на підставі Статуту, надалі «Постачальник» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Покупець» було укладено договори поставки від 10 липня 2015 року № 107, від 25 серпня 2015 року № 134, згідно яких Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити матеріали.

З аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «Ювенто» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- остання декларація з податку на прибуток подано за 2014 рік;

- звіти про нарахування заробітної плати не подавались;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за жовтень 2015 з нульовими показниками;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Крім того, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Ювенто» товарів (послуг) пов`язаних з господарською діяльністю з позивачем.

Таким чином, керуючись викладеним уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про неможливість встановити, яким чином ТОВ «Ювенто» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для реалізації товарів «вузької спеціалізації».

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Форс Лайн» (код 40047945), податковим органом встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «Форс Лайн», в особі директора ОСОБА_9 , що діє на підставі Статуту, надалі «Постачальник» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Покупець» було укладено договір поставки від 25 грудня 2015 року № 121, згідно яких Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити матеріали.

Крім того, в ході перевірки податковим органом встановлено, що в період взаємовідносин засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «Форс Лайн» був ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 ), який надав пояснення, що зареєстрував підприємство особисто, проте відношення до фінансово-господарської діяльності не має, к/п № 0000002 від 13 січня 2016 року.

Крім того, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Форс Лайн» товарів (послуг) пов`язаних з господарською діяльністю з позивачем.

Таким чином, керуючись викладеним уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про неможливість встановити, яким чином ТОВ «Форс Лайн» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «БМУ-БУДІНВЕСТ» (код 39993455), податковим органом встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «БМУ-Будінвест», в особі директора Резніка О.С. , що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 01 лютого 2016 року № 10, від 01 лютого 2016 року № 11, від 01 лютого 2016 року № 12, від 02 лютого 2016 року № 14, від 18 лютого 2016 року № 48, від 24 березня 2016 року № 64, від 24 березня 2016 року № 65, від 24 березня 2016 року № 67, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати наступне: підготовка планів моніторингу небезпечних речовин, роботи з монтажу електрокабелів, переобладнання сигнальних засобів котельного відділення, підготовка матеріалів для плану моніторингу викидів небезпечних речовин, роботи з корегування програмного продукту, встановлення сигналізацій зв`язку з північною енергосистемою, встановлення енергозберігаючих панелей на фасаді будинку, реконструкція електролізної установки.

З аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «БМУ-БУДІНВЕСТ» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- декларацію з податку на прибуток за 2016 рік не подано;

- підприємством не подавались звіти про нарахування заробітної плати;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за червень 2016 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

Взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в березні - липні 2016 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Роботи з монтажу електрокабелів).

Крім того, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «БМУ-БУДШВЕСТ» даних товарів (послуг).

Таким чином, керуючись викладеним уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про неможливість встановити, яким чином ТОВ «БМУ-БУДШВЕСТ" могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС» (код 40028021), податковим органом було встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «Профбудкомплекс», в особі директора ОСОБА_12, що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 23 травня 2016 року № 235, від 18 липня 2016 року № 364, від 25 липня 2016 року № 164, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

З аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «Профбудкомплекс» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- декларацію з податку на прибуток за 2016 рік не подано;

- підприємством не подавались звіти про нарахування заробітної плати;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за вересень 2016 року;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Крім того, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Профбудкомплекс» даних товарів (послуг).

Під час перевірки уповноваженими особами податкового органу було встановлено, що відповідно до вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року директора ТОВ «Профбудкомплекс» визнано винним у вчинені злочину передбаченого частини 1 статті 205, частини 2 статті 205-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином, керуючись викладеним уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про неможливість встановити, яким чином ТОВ «Профбудкомплекс» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «МАЙНЦ» (код 39989695), податковим органом встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «Майнц», в особі директора Кулаги О.С., що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договір підряду від 18 травня 2016 року № 184, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

З аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «Майнц» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- декларацію з податку на прибуток за 2016 рік не подано;

- підприємством не подавались звіти про нарахування заробітної плати;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за червень 2018 року (з нульовими показниками);

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Крім того, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Майнц» товарів (послуг) пов`язаних з господарською діяльністю з позивачем.

Таким чином, керуючись викладеним уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про неможливість встановити, яким чином ТОВ «Майнц» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» (код 39315010), податковим органом встановлено наступне.

Між підприємствами ТОВ «Будконсалт Плюс», в особі директора ОСОБА_11, що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договір підряду від 11 червня 2015 року № 124, згідно якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання виконати наступне: «Піскоструйні роботи металевих конструкцій».

З аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- декларацію з податку на прибуток за 2016 рік не подано;

- на підприємстві працювала 1 особа;

- директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа;

- остання декларація з ПДВ подана за травень 2016 року;

- підприємством не подавались фінансові звіти.

Взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в серпні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Піскоструйні роботи металевих конструкцій).

Крім того, уповноваженим особами податкового органу в Акті перевірки зазначено, що СУ ФР ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у місті Києві 23 січня 2017 року було взято пояснення директора ТОВ «Будконсалт Плюс» ОСОБА_11 , який повідомив, що ніякого відношення до діяльності підприємства не має.

Також, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» товарів (послуг) пов`язаних з господарською діяльністю з позивачем.

Таким чином, керуючись викладеним уповноважені особи прийшли до висновку про неможливість встановити, яким чином ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» могло надавати такий обсяг робіт, якщо на підприємстві відсутні матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

Приходячи до висновку проведеної перевірки, уповноважені особи податкового органу зазначили, що відповідно до наданих первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ «БМУ- БУДІНВЕСТ», ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС», ТОВ «МАЙНЦ», ТОВ «СТАРТ СОЮЗ», ТОВ «БІОНІКС ЛТД», ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ», ТОВ «БК «ОПТИМА», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС», ТОВ «АЛЬТАР ГРУП», ТОВ «ЮКАТАН ГРУП», ТОВ «ЮВЕНТО», ТОВ «ФОРС ЛАЙН», ТОВ «Будконсалт Плюс», неможливо встановити фактичного постачання вказаних товарів та послуг. Факт отримання товарів має бути реальний і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

На переконання уповноважених осіб податкового органу встановлені під час проведення перевірки обставини та факти свідчать про здійснення господарської діяльності ТОВ «БМУ- БУДІНВЕСТ», ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС», ТОВ «МАЙНЦ», ТОВ «СТАРТ СОЮЗ», ТОВ «БІОНІКС ЛТД», ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ», ТОВ «БК «ОПТИМА», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС», ТОВ «АЛЬТАР ГРУП», ТОВ «ЮКАТАН ГРУП», ТОВ «ЮВЕНТО», ТОВ «ФОРС ЛАЙН», ТОВ «Будконсалт Плюс» без настання правових наслідків, для забезпечення вигоди третіх осіб шляхом формального оформлення первинних документів.

На переконання уповноважених осіб податкового органу, враховуючи те, що ТОВ «БМУ-БУДІНВЕСТ», ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС», ТОВ «МАЙНЦ», ТОВ «СТАРТ СОЮЗ», ТОВ «БІОНІКС ЛТД», ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ», ТОВ «БК «ОПТИМА», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС», ТОВ «АЛЬТАР ГРУП», ТОВ «ЮКАТАН ГРУП», ТОВ «ЮВЕНТО», ТОВ «ФОРС ЛАЙН», ТОВ «Будконсалт Плюс» не мало можливості відвантажувати товар та надавати послуги для ТОВ «Енергоконсалт» у зв`язку із не підтвердженням операцій по фактичному придбанню таких товарів (послуг) за ланцюгом постачання, правочини між ними здійснені без мети настання реальних наслідків, так як нереальність первинного формування активу доводить нереальність і послідуючого придбання товарів.

За твердженнями уповноважених осіб податкового органу зазначених в Акті перевірки, сукупність вище перелічених фактів позиціонує ТОВ «БМУ-БУДІНВЕСТ», ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС», ТОВ «МАЙНЦ», ТОВ «СТАРТ СОЮЗ», ТОВ «БІОНІКС ЛТД», ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ», ТОВ «БК «ОПТИМА», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС», ТОВ «АЛЬТАР ГРУП», ТОВ «ЮКАТАН ГРУП», ТОВ «ЮВЕНТО», ТОВ «ФОРС ЛАЙН», ТОВ «Будконсалт Плюс» як учасника тіньового сектору економіки та вказує на транзитність операцій, спрямованих на отримання податкової вигоди кінцевими отримувачами.

Отже, уповноважені особи податкового органу підводячи підсумки проведення перевірки зазначено, що взаємовідносини між ТОВ «Енергоконсалт» та ТОВ «БМУ-БУДІНВЕСТ», ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС», ТОВ «МАЙНЦ», ТОВ «СТАРТ СОЮЗ», ТОВ «БІОНІКС ЛТД», ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ», ТОВ «БК «ОПТИМА», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС», ТОВ «АЛЬТАР ГРУП», ТОВ «ЮКАТАН ГРУП», ТОВ «ЮВЕНТО», ТОВ «ФОРС ЛАЙН», ТОВ «Будконсалт Плюс» відбувались без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об`єкту оподаткування податком на прибуток і як наслідок несплати податку на прибуток.

Також, на переконання уповноважених осіб податкового органу, у контрагентів позивача взагалі відсутні трудові ресурси необхідної кваліфікації для реалізації послуг в значних обсягах контрагентам-постачальникам та відсутні докази залучення сторонніх трудових ресурсів на підставі цивільно-правових договорів та основних фондів, активів, необхідних для проведення відповідної господарської діяльності, номенклатура та обсяг реалізованих товарів свідчить про фізичну неможливість здійснення такого об`єму господарської діяльності без наявності допоміжних послуг, таких як транспортування, зберігання, сортування, пакування тощо та без залучення субпідрядних організацій.

А відтак, на переконання уповноважених осіб податкового органу, враховуючи відсутність у контрагентів позивача основних фондів, кваліфікованих трудових ресурсів, можна цілком впевнено стверджувати, що вона відбулась виключно на паперах, та не має матеріального наслідку, як того вимагає статті 198 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з викладеними податковим органом в Акті перевірки висновками та прийнятими на підставі даного Акту податкового повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В обґрунтування наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, представник позивача зазначив, що висновки податкового органу про порушення податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» з ТОВ «СТАРТ СОЮЗ» (), ТОВ «БІОНІКС ЛТД» (), ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ» (), ТОВ «БК «ОПТИМА» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС» (), ТОВ «Альтар Груп» (), ТОВ «Юкатан Груп» (), ТОВ «Ювенто» (), ТОВ «Форс Лайн» (), ТОВ «БМУ-БУДІНВЕСТ» (), ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС» (), ТОВ «МАЙНЦ» (), ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» () є хибними та не підтверджені належними доказами. Посилався на реальність господарських операцій з вказаними контрагентами у період, що перевірявся. Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати.

Представник позивача зазначає, що уповноваженими особами Головного управління ДФС у місті Києві не були проаналізовані первинні документи між ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» та ПАТ «ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5», на виконання яких ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» були укладені договори із деякими із спірних контрагентів, та які доводять реальність господарських операцій між ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» та спірними контрагентами.

За твердженнями представника позивача факт виконання робіт та поставки товару за договорами, укладеними ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» із спірними контрагентами підтверджується не лише актами виконаних робіт, видатковими накладними та іншими первинними документами, укладеними між ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» та спірними контрагентами, відомості про які зазначено у Акті перевірки, але й актами виконаних робіт, укладеними між ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» та ПАТ «ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5», технічними актами здавання-приймання, сертифікатами та деклараціями, виданими уповноваженими органами державної влади.

Представник позивача зазначає, що Головним управлінням ДФС у місті Києві не були проаналізовані первинні документи між ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» з іншими замовниками, на виконання яких ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» були укладені договори із деякими із спірних контрагентів.

Представник позивача зауважив, що податкова інформація, на якій ґрунтуються висновки Головного управління ДФС у місті Києві щодо нереальності договорів, укладених ТОВ «ЕНЕРГОКОНСААТ» з вищевикладеними контрагентами, пояснення та протоколи допиту керівників деяких із спірних контрагентів не є належним та допустимим доказом фіктивності Спірних контрагентів та/ або господарських операцій позивача з ними.

На переконання представника позивача, висновки Головного управління ДФС у місті Києві про нібито безтоварність господарських операцій між ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» та спірними контрагентами є необґрунтованим.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, позивач зазначає, що є всі підстави вважати доведеними факти зв`язку витрат, понесених ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» у зв`язку з господарською діяльністю, в тому числі в рамках правовідносин з таким платниками податків ТОВ «СТАРТ СОЮЗ» (), ТОВ «БІОНІКО ЛТД» (), ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ» (), ТОВ «БК «ОПТИМА» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС» (), ТОВ «АЛЬТАР ГРУП» (), ТОВ «ЮКАТАН ГРУП» (), ТОВ «ЮВЕНТО» (), з ТОВ «ФОРС ЛАЙН» (), ТОВ «БМУ-БУДІНВЕСТ» (), ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС» (), ТОВ «МАЙНЦ» (), ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» (), а відтак, є всі підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Не погоджуючись з викладеними у позовній заяві аргументами та доводами, представником податкового органу було подано відзив на позовну заяву, в якій останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись при цьому на наступні обставини.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, і посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено господарські взаємовідносини позивача з підприємствами, які, на думку контролюючого органу, мають ознаки фіктивності. А тому, правочини, що укладені між позивачем та контрагентами є такими, що не мали на меті настання реальних наслідків, а у позивача відсутнє законне право на віднесення сум по спірним правовідносинам до відповідних показників податкової звітності з податку на додану вартість.

При цьому, відповідач також зазначає, що відповідно до наданих ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛ» первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ «БМУ- БУДІНВЕСТ», ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС», ТОВ «МАЙНЦ», ТОВ «СТАРТ СОЮЗ», ТОВ «БІОНІКС ЛТД», ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ», ТОВ «БК «ОПТИМА», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС», ТОВ «АЛЬТАР ГРУП», ТОВ «ЮКАТАН ГРУП», ТОВ «ЮВЕНТО», ТОВ «ФОРС ЛАЙН», ТОВ «Будконсалт Плюс», неможливо встановити фактичного постачання вказаних товарів та послуг.

Представник податкового органу зазначив, що факт отримання товарів має бути реальний і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Однак, встановлені уповноваженими особами податкового органу обставини свідчать про здійснення господарської діяльності ТОВ «БМУ- БУДІНВЕСТ», ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС», ТОВ «МАЙНЦ», ТОВ «СТАРТ СОЮЗ», ТОВ «БІОНІКС ЛТД», ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ», ТОВ «БК «ОПТИМА», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС», ТОВ «АЛЬТАР ГРУП», ТОВ «ЮКАТАН ГРУП», ТОВ «ЮВЕНТО», ТОВ «ФОРС ЛАЙН», ТОВ «Будконсалт Плюс» без настання правових наслідків, для забезпечення вигоди третіх осіб шляхом формального оформлення первинних документів.

За твердженнями представника податкового органу, враховуючи те, що ТОВ «БМУ- БУДІНВЕСТ», ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС», ТОВ «МАЙНЦ», ТОВ «СТАРТ СОЮЗ», ТОВ «БІОНІКС ЛТД», ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ», ТОВ «БК «ОПТИМА», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС», ТОВ «АЛЬТАР ГРУП», ТОВ «ЮКАТАН ГРУП», ТОВ «ЮВЕНТО», ТОВ «ФОРС ЛАЙН», ТОВ «Будконсалт Плюс» не мало можливості відвантажувати товар та надавати послуги для ТОВ «Енергоконсалт» у зв`язку із не підтвердженням операцій по фактичному придбанню таких товарів (послуг) за ланцюгом постачання, правочини між ними здійснені без мети настання реальних наслідків, так як нереальність первинного формування активу доводить нереальність і послідуючого придбання товарів.

Сукупність вище перелічених фактів позиціонує ТОВ «БМУ- БУДІНВЕСТ», ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС», ТОВ «МАЙНЦ», ТОВ «СТАРТ СОЮЗ», ТОВ «БІОНІКС ЛТД», ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ», ТОВ «БК «ОПТИМА», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС», ТОВ «АЛЬТАР ГРУП», ТОВ «ЮКАТАН ГРУП», ТОВ «ЮВЕНТО», ТОВ «ФОРС ЛАЙН», ТОВ «Будконсалт Плюс» як учасника тіньового сектору економіки та вказує на транзитність операцій, спрямованих на отримання податкової вигоди кінцевими отримувачами.

Отже, на переконання представника податкового органу взаємовідносини між ТОВ «Енергоконсалт» та ТОВ «БМУ- БУДІНВЕСТ», ТОВ «ПРОФБУДКОМПЛЕКС», ТОВ «МАЙНЦ», ТОВ «СТАРТ СОЮЗ», ТОВ «БІОНІКС ЛТД», ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ», ТОВ «БК «ОПТИМА», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС», ТОВ «АЛЬТАР ГРУП», ТОВ «ЮКАТАН ГРУП», ТОВ «ЮВЕНТО», ТОВ «ФОРС ЛАЙН», ТОВ «Будконсалт Плюс» відбувались без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об`єкту оподаткування податком на прибуток і як наслідок несплати податку на прибуток.

Також, представник податкового органу звертає увагу, що проведеною податковою перевіркою позивача було також встановлено відсутність трудових ресурсів, необхідної кваліфікації для реалізації послуг в значних обсягах контрагентам-постачальникам.

При цьому, з наданих на перевірку документів, уповноваженими особами податкового органу було також встановлено відсутність доказів на підтвердження того, що було залучення сторонніх трудових ресурсів на підставі цивільно- правових договорів та основних фондів, активів, необхідних для проведення відповідної господарської діяльності. Номенклатура та обсяг реалізованих товарів свідчить про фізичну неможливість здійснення такого об`єму господарської діяльності без наявності допоміжних послуг, таких як транспортування, зберігання, сортування, пакування тощо та без залучення субпідрядних організацій.

А відтак, за твердженнями представника податкового органу, враховуючи відсутність у контрагентів позивача основних фондів, кваліфікованих трудових ресурсів, можна цілком впевнено стверджувати, що вона відбулась виключно на паперах, та не має матеріального наслідку, як того вимагають приписи Податкового кодексу України.

При цьому, представник податкового органу зазначає, що доводи позивача про наявність ділової доцільності на укладення відповідного договору з огляду на необхідність виконання зобов`язань контрагентів позивача не повинні приймаються судом до уваги, оскільки названим договором не передбачається залучення до відповідних послуг третіх осіб, а виконання відповідних договірних зобов`язань покладено саме контрагентів.

Керуючись вищевикладеним, представник податкового органу просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

ВИСНОВКИ ЩОДО НАЯВНОСТІ/ВІДСУТНОСТІ ПОРУШЕНЬ

Під час розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність порушення прав позивача з боку відповідача.

НОРМИ ПРАВА

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України; Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України); Податкового кодексу України (далі - ПК України); Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення № 88), у відповідних редакціях, що діяли на момент спірних правовідносин.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36); дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно (14.1.54); продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об`єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг). Продаж результатів робіт (послуг) включає, зокрема, надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди), продажу, передачі права відповідно до авторських або ліцензійних договорів, а також інші способи передачі об`єктів авторського права, патентів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної, у тому числі промислової власності; (14.1.203.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України , для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4 та 138.5 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Об`єктом оподаткування, згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (абз. 1 п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України).

У свою чергу, відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, «податковий кредит» - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацами 1 - 3 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Водночас, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-ХIV, «первинний документ» - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пунктом 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що «господарська діяльність» - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону № 996 бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

При цьому у статті 1 цього Закону визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Водночас, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи), встановлюється Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року (надалі - Положення № 88).

За вимогами пункту 1.2 Положення № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1 Положення № 88 передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що будь-які документи (у тому числі договори, акти, рахунки, звіти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Між тим, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2.4 Положення №88).

Отже, системний аналіз наведених вище норм свідчить, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування показників податкового обліку платника податків. При цьому за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 820/11856/13-а, від 31 січня 2018 року у справі № 826/245/14, від 06 лютого 2018 року у справі № 810/6695/14, від 04 квітня 2018 року у справі № 808/2519/15.

Відповідно до приписів вимог частини 5 стаття 242 Кодексу адміністративного судочинства України При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов`язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не надавалися, то, відповідно, придбання таких послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов`язкових умов для виникнення такого права на придбання послуг (товарів) з метою їх використання у господарській діяльності.

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

В свою чергу, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, з матеріалів справи судом було встановлено, що під час контрольно-перевірочних заходів податковим органом встановлено, що ТОВ «Енергоконсалт» уклало Договори підряду з ТОВ «СТАРТ СОЮЗ» (код 39246795), ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ» (код 39240091), ТОВ «БК «ОПТИМА» (код 37939773), ТОВ «Альтар Груп» (код 39408528), ТОВ «Юкатан Груп» (код 39163012), ТОВ «Ювенто» (код 39378609), ТОВ «Форс Лайн» (код 40047945), ТОВ «БЮНІКС ЛТД» (код 39378588), ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» (код 39315010), ТОВ «МАЙНЦ» (код 39989695), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС» (код 39280532) та ТОВ «БМУ-БУДІНВЕСТ» (код 39993455) на виконання будівельних робіт за адресою: 62371 Україна, Харківська область, Дергачівський р-н., село Подвірки, ПАТ «Харківска ТЕЦ-5».

Вказаною перевіркою встановлено обставини щодо відсутності у зазначених підприємств трудових ресурсів, виробничого обладнання, устаткування, транспортних засобів, складських приміщень та інше, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення господарської діяльності та те, що господарські взаємовідносини носять характер «безтоварних», створених без мети настання правових наслідків.

Суд в свою чергу вважає за необхідне зазначити, Кабінет Міністрів України 11 лютого 2015 року постановою № 96 затвердив Положення про Державну службу України з питань праці, яким визначив основні завдання, повноваження та права нового центрального органу виконавчої влади, що контролюватиме дотримання законодавства про працю.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 100, було утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці шляхом реорганізації (злиття) територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці. Установлено, що територіальні органи, які утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються; територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань праці.

Дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки згідно пункту 7 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1107, видаються за місцем реєстрації юридичної особи або фізичної особи-підприємця.

Додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 100 визначено територіальні органи Державної служби з питань праці, що утворюються, одним з них є Головне управління Держпраці у Київській області.

Також, згідно з Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 № 1074, суб`єкт господарської діяльності, який має намір розпочати (продовжити) виконання роботи підвищеної небезпеки або експлуатацію об`єктів, машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки за переліками згідно з додатками 1 і 2 чи проводити навчання працівників з питань охорони праці інших суб`єктів господарської діяльності, професійну підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації працівників, які залучаються до виконання робіт підвищеної небезпеки, повинен одержати відповідний дозвіл Держнаглядохоронпраці або його територіального органу.

З вищевикладеного вбачається, що на виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатацію об`єктів, машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки мають бути отримані відповідні дозволи Держнаглядохоронпраці або його територіального органу.

З аналізу матеріалів справи судом було встановлено, що Головне управління ДПС у місті Києві звернулось із запитами від 27 листопада 2019 року № 9312/9/26-15-08-02-15 до Державної служби з питань праці відповідно, до якого просили в найкоротший термін надати інформацію та копії підтверджуючих документів, а саме:

- щодо спецтехніки, призначеної для здійснення будівельних та ремонтних робіт (в тому числі великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування) зареєстрованої за ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» (код за ЄДРПОУ - 30021475), ТОВ «СТАРТ СОЮЗ» (код 39246795), ТОВ «НОРДКАП 1НВЕСТ» (код 39240091), ТОВ «БК «ОПТИМА» (код 37939773), ТОВ «Альтар Груп» (код 39408528), ТОВ «Юкатан Груп» (код 39163012), ТОВ «Ювенто» (код 39378609), ТОВ «Форс Лайн» (код 40047945), ТОВ «БІОНІКС ЛТД» (код 39378588), ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» (код 39315010), ТОВ «МАЙНЦ» (код 39989695), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС» (код 39280532) та ТОВ «БМУ- БУДІНВЕСТ» (код 39993455);

- щодо дозволів виданих для виконання будівельних та ремонтних робіт за зазначеними вище суб`єктами господарювання;

- щодо проведення в межах повноважень перевірок вказаних вище суб`єктів (з наданням копій підтверджуючих документів);

- інші документи, які мають значення для об`єктивного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов`язань на постачання.

Разом з тим, згідно до частини 4 статті 21 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці - центральний орган виконавчої влади України, утворений 10 вересня 2014 року Постановою Кабінету Міністрів № 442 шляхом злиття Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Відповідно до абзацу 1 пункту 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 № 1074, права та обов`язки органів виконавчої влади у разі злиття органів виконавчої влади переходять до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття.

Процедуру видачі та анулювання дозволів Державним комітетом з нагляду за охороною праці та його територіальними органами (далі - Держнаглядохоронпраці) визначається Порядком видачі дозволів Держнаглядохоронпраці (далі - Порядок), затвердженим наказом Державного комітету з нагляду за охороною праці та його територіальними органами від 21 січня 2004 року № 13.

Згідно з пунктом 3 Порядку видачі дозволів Держнаглядохоронпраці (далі - Порядок), затвердженим наказом Державного комітету з нагляду за охороною праці та його територіальними органами від 21 січня 2004 року № 13 суб`єкт господарської діяльності, який має намір розпочати (продовжити) виконання роботи підвищеної небезпеки або експлуатацію об`єктів, машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки за переліками згідно з додатками 1 і 2 чи проводити навчання працівників з питань охорони праці інших суб`єктів господарської діяльності, професійну підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації працівників, які залучаються до виконання робіт підвищеної небезпеки, повинен одержати відповідний дозвіл Держнаглядохоронпраці або його територіального органу.

Так, на виконання вказаного вище листа Головного управління ДПС у місті Києві, Державною службою України з питань праці було направлено лист від 03 грудня 2019 року № 9181/2/5.2-ДП-19 (т. 9, а.с. 94-95), яким повідомлено наступне:

«Державна служба України з питань праці розглянула лист Головного управління ДПС у місті Києві від 27 листопада 2019 року № 9312/9/26-15-08-02-15 щодо надання інформації стосовно реєстрації за ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» (), ТОВ «СТАРТ СОЮЗ» (), ТОВ «НОРДКАП 1НВЕСТ» (), ТОВ «БК «ОПТИМА» (), ТОВ «Альтар Груп» (), ТОВ «Юкатан Груп» (), ТОВ «Ювенто» (), ТОВ «Форс Лайн» (), ТОВ «БІОНІКС ЛТД» (), ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» (), ТОВ «МАЙНЦ» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЩЦФЕЙС» "(), ТОВ «БМУ-БУДІНВЕСТ» () технологічних транспортних засобів та повідомляє, що зазначений лист направлено за належністю до територіальних органів Держпраці.

Відповідно до інформації з реєстру дозволів, ведення якого передбачено пунктом 20 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1107, дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки видано ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» () Головним управлінням Держпраці у Київській області. Документи, що стали підставою для їх оформлення, зберігаються за місцем їх видачі.

Дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки ТОВ «СТАРТ СОЮЗ» (), ТОВ «НОРДКАП 1НВЕСТ» (), ТОВ «БК «ОПТИМА» (), ТОВ «Альтар Груп» (), ТОВ «Юкатан Груп» (), ТОВ «Ювенто» (), ТОВ «Форс Лайн» (), ТОВ «БІОНІКС ЛТД» (), ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» (), ТОВ «МАЙНЦ» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС» (), ТОВ «БМУ-БУДІНВЕСТ» () Держпраці та її територіальні органи не видавали, ...Також повідомляємо, що впродовж 2019 року заходи державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю, зайнятість та загальнообов`язкове державне соціальне страхування на ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» (), ТОВ «СТАРТ СОЮЗ» (), ТОВ «НОРДКАПІНВЕСТ» (), ТОВ «ЈК «ОПТИМА» (), ТОВ «Альтар Груп» (), ТОВ «Юкатан Груп» (), ТОВ «Ювенто» (), ТОВ, «Форс Лайн» (), ТОВ «БІОНІКС ЛТД» (), ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» (), ТОВ «МАЙНЦ» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕДІФЕЙС» (), ТОВ «БМУ-БУДІНВЕСТ» () за даними автоматизованої системи моніторингу «Моніторинг порушень трудового законодавства» (АСМ-І), не проводились».

Згідно Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 січня 2010 року № 8 (далі - Порядок), Управління Держпраці у Київській області здійснює відомчу реєстрацію та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування.

Відповідно до пункту 7 Порядку технологічний транспортний засіб, що належить юридичній особі, реєструється за місцезнаходженням органу управління юридичної особи, а той, що належить фізичній особі, - за місцем проживання або перебування фізичної особи.

Допускається реєстрація технологічного транспортного засобу за місцем його експлуатації, у тому числі того, що перебуває у постійному користуванні або оренді юридичної чи фізичної особи.

Пунктом 31 Порядку передбачено, що відомості про зареєстрований або перереєстрований технологічний транспортний засіб та його власника вносяться до журналу реєстрації великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів (далі - Журнал).

Аналогічна інформація, що повідомлена листом Державної служби України з питань праці від 03 грудня 2019 року № 9181/2/5.2-ДП-19 була підтверджена листом Головного управління Держпраці у Київській області від 11 грудня 2019 року № 11/3/19/21419 (т. 8. а.с. 92-93), як органом, яким видаються дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки за місцем реєстрації вищевказаних суб`єктів господарювання (юридичних осіб).

Суд звертає увагу, що Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 24 листопада 2014 року по справі № 2а-3843/12/1070 (К/800/51784/13), зазначив: «Сама собою відсутність ліцензії чи іншого дозвільного документа не є безумовним доказом неправомірності вчиненої господарської операції Однак ця обставина може вказувати на те, що відповідна особа не мала можливості та належної кваліфікації на здійснення певних дій, а отже, і на їх можливу відсутність».

Суд в свою чергу зауважує , що відповідно до договорів підряду роботи виконувались на ПАТ «Харківска ТЕЦ-5», тобто на об`єкті з підвищеною небезпекою, а отже отримання спеціальних дозволів є необхідною умовою для здійснення робіт передбачених договорами підряду.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року по справі № 826/1308/18, яка була залишена без змін постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року, в якій суд зазначив, що «відповідно до листа Головного управління Держпраці у Київській області від 04 липня 2017 року № 11/2/6928, у ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» та ПП «Вега-Ремстрой» великомонтажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожні мережі загального користування, в Управлінні не зареєстровано, підіймальні споруди в Управлінні на обліку не перебувають, дозволи на виконання робіт та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки відповідними Управлінням ПП «Вега-Ремстрой» не видавались, перевірки не проводились.

Колегія суддів наголошує, що роботи за вищевказаними договорами проводились на ПАТ «Харківська ТЕЦ-5», у зв`язку з чим, отримання спеціальних дозволів є необхідною умов для здійснення будь якого виду робіт на вищевказаному підприємстві.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 24 листопада 2014 року по справі № 2а-3843/12/1070 (К/800/51784/13) сама собою відсутність ліцензії чи іншого дозвільного документа не є безумовним, доказом неправомірності вчиненої господарської операції. Однак ця обставина може вказувати на те, що відповідна особа не мала можливості та належної кваліфікації на здійснення певних дій, а отже, і на їх можливу відсутність.

У той же час, на підставі наданих ТОВ «Енергоконсалт» до перевірки документів, а саме актів приймання виконаних будівельних робіт, актів здачі-прийняття проектно- вишукувальної науково-технічної продукції, відповідачем проведено розрахунок кількості працівників, необхідних ПП «Вега-Ремстрой» для виконання робіт, результати якого наведено в пункті 3.1.2 акта перевірки.

За результатами розрахунку встановлено, що кількість працівників необхідна ПП «Вега-Ремстрой» для виконання будівельних робіт та виготовлення проектно- вишукувальної науково-технічної продукції повинна становити не менше 135 робітників.

Враховуючи те, що ПП «Вега-Ремстрой» у періоді в якому передбачалось надання будівельних послуг для ТОВ «Енергоконсалт» не подавало звітність, яка стосується нарахування і виплати заробітної плати працівникам та/або винагороди за договорами ЦПХ, наявність у ПП «Вега-Ремстрой» необхідних трудових ресурсів для виконання вказаних у договорах робіт та додатках до них (135 осіб) не підтверджено перевіркою.»

Тобто, з аналізу викладеного вище можна прийти до висновку, що розгляд питання щодо необхідності відповідного дозволу для проведення робіт на ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» та його наявності, та наявності спеціальної техніки для виконання таких робіт, вже було предмет розгляду іншої справи, що дає підстави суду для висновку, про невідповідність оформленої податкової звітності в даному випадку.

Відповідно до приписів частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем на під час розгляду судом даної справи, ні під час проведення уповноваженим органом перевірки не було надано документів, що б підтверджували якість виконаних робіт, наявність перепусток для робітників.

Поміж тим, частиною 1 статті 1 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Суд зауважує, що позивачем не було надано доказів здачі об`єкта під охорону на неробочий час, що в свою чергу могло б підтвердити реальність здійснення комплексу робіт, а також дало б змогу встановити осіб, відповідальних за виконання робіт, відповідальних за збереження товарно-матеріальних цінностей.

Також, позивачем не було надано до суду належним документів на підтвердження наявності у оспорюваних контрагентів необхідної кількості працівників для належного виконання робіт (послуг) на підставі яких були укладені між позивачем та контрагентами договори підряду.

При цьому, з аналізу наявних в матеріалах справи документів та наданих податковим органом матеріалів податкової звітності спірних контрагентів позивача вбачається, що в більшості випадків за даними підприємствами зареєстровано один працівник, що підтверджує доводи податкового органу про відсутність необхідних трудових ресурсів для виконання певних видів робіт.

З аналізу вищевикладеного в сукупності суд погоджується з доводами представника податкового органу про відсутність у контрагентів трудових ресурсів, виробничого обладнання, устаткування, транспортних засобів, складських приміщень, журналу відвідувань, перепусток, посвідчення про проходження персоналом інструктажу по техніці безпеки, дозволів та інше, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення господарської діяльності та те, що господарські взаємовідносини носять характер «безтоварних», створених без мети настання правових наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року по справі № 826/14489/16.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо виконання контрагентом на користь позивача спірних операцій, за відносинами з якими сформовано спірні суми податкової вигоди, та доводи щодо юридичної значимості первинних документів

При цьому, суд також зауважує, що з аналізу наданих до перевірки та з наявних в матеріалах справ документів судом встановлено дублювання у контрагентів виконаних робіт, ідентичність за стилем та наповненням виготовлених документів, які були виготовлені для підтвердження реальності господарських операцій, тобто на переконання суду надані документи були фіктивно створені для документального оформлення нереальних господарських операцій на користь позивача.

Таким чином, в межах даного спору щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень суду не вдалось встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами, мету придбання та обставини використання придбаних послуг (робіт) у власній господарській діяльності позивача, та спеціальну податкову правосуб`єктність учасників господарських операцій.

Крім того, по всім вищевказаним господарським операціям позивачем жодним чином не обґрунтовано ділової мети замовлення вказаних послуг, не підтверджено доказами рух коштів, що ці послуги були дійсно оплачені, наявність обривів ланцюга постачання, тощо.

При цьому, суд звертає увагу, що фактично позивачем надано лише копії договорів на замовлення послуг, специфікацій, акти надання послуг, платіжні доручення, акти звірки взаєморозрахунків, податкові накладні, які в свою чергу, що частково не відповідають вимогам щодо оформлення.

З огляду на наведене та з аналізу матеріалів справи в сукупності, суд дійшов висновку, що контрагентами позивача здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій на користь позивача і складено первинні бухгалтерські документи всупереч норм частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підпункту. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом 2 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання послуг.

Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу 5 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Сам факт наявності документів, складених з посиланням на надання послуг не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 910/4994/18.

При цьому, посилання представника позивача на те, що Головним управлінням ДФС у місті Києві не були проаналізовані первинні документи між ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» з іншими замовниками, на виконання яких ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТ» були укладені договори із деякими із спірних контрагентів не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки з аналізу наданих до матеріалів справи документів, не можливо встановити, які саме документи були оформленні для інших замовників.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідач наполягав на нереальності вказаних господарських операцій, в тому числі у зв`язку з наявністю матеріалів кримінальних проваджень та допитів директорів контрагентів позивача.

Так, з наявних в матеріалах справи та як вже було зазначено судом вище, в ході перевірки, контролюючим органом, згідно наданих документів, встановлено між підприємствами ТОВ «Профбудкомплекс», в особі директора ОСОБА_12, що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 23 травня 2016 року № 235, від 18 липня 2016 року № 364 від 25 липня 2016 року № 164, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2018 у справі № 760/20771/17 директора ТОВ «Профбудкомплекс» визнано винним у вчинені злочину передбаченого частиною 1 статті 205, частиною 2 статті 205-1 Кримінального кодексу України.

В свою чергу, приймаючи вказаний вище вирок Солом`янський районний суд міста Києва зазначив, «21 квітня 2016 року, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також той факт, що надані ОСОБА_13 йому на підпис документи містять завідомо неправдиві відомості щодо зміни керівника, складу засновників, місцезнаходження, придбання та перереєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «Профбудкомплекс», яке в подальшому буде використовуватися для прикриття незаконної діяльності інших осіб, діючи умисно, з корисних мотивів за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи відведену йому у заздалегідь обумовленому злочинному плані роль, засвідчив їх своїм підписом, надавши їм статус офіційних документів, а саме: договір № 1 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Профбудкомплекс» від 21 квітня 2016 року, договір № 2 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Профбудкомплекс» від 21 квітня 2016 року, протокол № 3 загальних зборів учасників ТОВ «Профбудкомплекс» від 21 квітня 2016 року, наказ № 5 від 22 квітня 2016 року, реєстраційну картку на внесення змін до відомостей про юридичну особу, заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДРЮО від 23 квітня 2016 року, тим самим вніс в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи завідомо неправдиві відомості, після чого вказані офіційні документи передав невстановленій особі на ім`я ОСОБА_13 .

Після чого, 25 квітня 2016 року вказані документи, що містять завідомо неправдиві відомості ОСОБА_12 , подав державному реєстратору відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Києво-Святошинського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у Київській області, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 126, що призвело до державної реєстрації державним реєстратором зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу - суб`єкта підприємницької діяльності - ТОВ «Профбудкомплекс» (), про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зроблено запис під № 2011698.

В вересні 2016 року, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_12 , діючи з корисних мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою досягнення злочинної мети, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також той факт, що надані ОСОБА_13 йому на підпис документи містять завідомо неправдиві відомості щодо зміни керівника, складу засновників, місцезнаходження, придбання та перереєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «Т.Д.В. Компані», яке в подальшому буде використовуватися для прикриття незаконної діяльності інших осіб, діючи умисно, з корисних мотивів за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи відведену йому у заздалегідь обумовленому злочинному плані роль, засвідчив їх своїм підписом, надавши їм статус офіційних документів, а саме: протокол №02/2016 загальних зборів учасників ТОВ «Т.Д.В. Компані» від 14 вересня 2016 року, договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ Т.Д.В. Компані» від 14 вересня 2016 року, заяву про державну реєстрацію змін про юридичну особу, статут ТОВ «Т.Д.В. Компані», тим самим вніс в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи завідомо неправдиві відомості, після чого вказані офіційні документи передав невстановленій особі на ім`я ОСОБА_13 .

Після чого, в вересні 2016 року вказані документи, що містять завідомо неправдиві відомості ОСОБА_12 , подав державному реєстратору відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Солом`янського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, що знаходиться за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 41, що призвело до державної реєстрації державним реєстратором зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу - суб`єкта підприємницької діяльності - ТОВ «Т.Д.В. Компані» (), про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зроблено запис № 0019920.

Таким чином, ОСОБА_12 своїми діями, які виразились у внесенні за попередньою змовою групою осіб в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчинені за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 205-1 Кримінального кодексу України (в редакції від 10.10.2013).

Крім того ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний намір спрямований на фіктивне підприємництво, здійснив придбання суб`єктів підприємницької діяльності для подальшого використання невстановленими особами з метою прикриття незаконної діяльності при наступних обставинах.»

Відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо встановити яким чином контрагент ТОВ «Профбудкомплекс» мав можливість виконати умови договору, оскільки незрозуміло хто підписував документи та виконував роботи.

Згідно пункту 6 статті 8 Закону № 996 керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року, з урахуванням частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені обставини фальшування первинних документів і метою ухилення від сплати податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 21 травня 2019 року по справі № 826/14542/15, де Верховним Судом зазначено наступне:

«Судами попередніх інстанції також встановлено, що первинні документи по господарській операції з позивачем від імені ТОВ «ГазУкраїна-2020» підписані директором ОСОБА 1 щодо якого існує вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року у кримінальній справі №646/3810/15-к. відповідно до якого ОСОБА 1 (директор ТОВ «ГазУкраїна-2020») визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 205 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка діє на момент розгляду справі у судах попередніх інстанцій) вирок суду в кримінальному провадженні який набрав законної сили, є обов`язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року встановлено, що ОСОБА 1 , як учасник і директор ТОВ «ГазУкраїна-2020», з моменту придбання Товариства жодних дій від імені даного товариства не вчиняв, договори не укладав, участі у фінансово-господарській діяльності не приймав, надані до матеріалів справи первинні документи (рахунок, видаткова накладна, податкова накладна) не дають можливості визначити особу яка їх підписувала з боку

ТОВ «ГазУкраїна-2020», враховуючи, що зазначене Товариство знаходилось поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені цього Товариства невстановленими особами оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій з боку цього контрагента.»

Також, з матеріалів справи судом встановлено, що під час перевірки податковим органом встановлено, що між підприємствами ТОВ «Форс Лайн», в особі директора ОСОБА_9 , що діє на підставі Статуту, надалі «Постачальник» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П.. що діє на підставі Статуту, надалі «Покупець» було укладено договір поставки від 25 грудня 2015 року № 121 згідно якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити матеріали.

Однак, в період взаємовідносин засновником, директор та головний бухгалтер ТОВ «Форс Лайн» був ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 ), який надав пояснення, що зареєстрував підприємство особисто, проте відношення до фінансово-господарської діяльності не має., к/н А» 0000002 від 13 січня 2016 року.

Більше того, суд звертає увагу, що відповідно до вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року у справі № 752/2434/18 директора ТОВ «Форс Лайн» гр. ОСОБА_9 визнано винним у вчинені злочину передбаченого частиною 1 статті 205, частиною 2 статті 205-1 Кримінального кодексу України.

Суд зауважує, що відповідно до вказаного вище, у даному випадку підприємство ТОВ «Форс Лайн» знаходилось поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента невідомі особи лише оформляли відповідні документи.

При цьому, суд зауважує, що господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 16 січня 2018 року у справі К/9901/1478/18, у якій Верховним судом було зазначено: «Статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між підприємствами ТОВ «Будконсалт Плюс», в особі директора ОСОБА_11, що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора Максимця О.П., що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договір підряду від 11 червня 2015 року № 124 згідно якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання виконати наступне: «Піскоструйні роботи металевих конструкцій».

При цьому, з наявних в матеріалах справи документів судом було встановлено, що Головним управлінням ДФС у місті Києві отримано протокол допиту від ОУ ДПІ у Деснянському p-ні м. Києва від 03 січня 2017 року щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності директора ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» ОСОБА_11 , відповідно до якого вбачається:

«.... Я, ОСОБА_11 півтора роки працюю оператором. У грудні 2014 року мій знайомий на ім`я ОСОБА_16 прізвище я не пам`ятаю запропонував мені зареєструвати на мене підприємство ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС». ОСОБА_16 пояснив, що я буду директором та підприємство буде займатися реальною фінансово-господарською діяльністю. Я погодився. Після цього я з юристом поїхав до банку, а потім до нотаріуса підписав документи не відомого мені змісту. Хочу зазначити, що до ведення фінансового-господарської діяльності ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» я не маю жодного відношення.

Фінансового-господарські документи я не підписував, договори не заключав. Щомісячно мені платили певну суму грошей на карту банка. На протязі року загалом заплатили 40 тис.грн.

Підприємство я зареєстрував з метою отримання фінансової винагороди від третьої особи без мети займатися фінансового-господарською діяльністю......»

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що згідно даних АІС «СФП» по ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» наявна картка суб`єкта фіктивного підприємництва від 06 лютого 2017 року № 132/8/26-52-21-03.

В свою чергу, з пояснень представника податкового органу вбачається, що орган ДПС, який виявив та відпрацював СФП - ДПІ у Деснянському p-ні міста Києва Козачинський О.І. згідно з якою: порушена кримінальна справа за фактом скоєння злочину передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України (пояснення гр-на ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4 ) який показав, що володіння чи управління підставним(неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або без мети в подальшому займатись підприємницькою діяльністю ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС».

При цьому, згідно ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року по справі № 752/2434/18 гр. ОСОБА_11 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності, при ньому дана підстава є нереабілітуюча.

Суд зауважує, що відповідним судовим рішенням визнано винуватість ОСОБА_11 та встановлено, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС», здійснювалась поза межами правового поля без мети досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, суд звертає увагу, що аналогічне питання було вирішено у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2018 року по справі № 826/14619/13-а, де Верховним Судом було зазначено: «Відповідач посилається на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2013 року у справі № 757/206198/13-к, якою засновника та директора контрагента позивача - ТОВ «Декос Альянс» Особа_2 звільнена від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності. Разом з тим, Особа_2 в ході розгляду кримінальної справи факт вчинення злочину не оспорював , вказав, що він реєстрував ТОВ «Декос Альянс», своєї згоди на призначення його директором та головним бухгалтером не надав, будь-яких документів , щодо реєстрації підприємства не підписував, банківські рахунки не відкривав, фінансово-господарські документи від імені товариства не підписував..»

Отже, за встановлених обставин вбачається, що підприємство - контрагент позивача зареєстровано на підставну особу, яка не мала відношення до діяльності ТОВ «БУДКОНСАЛТ ПЛЮС» та не здійснював фактичної господарської діяльності (дій) та будь - яких операцій від імені вказаного контрагента.

Керуючись викладеним вище та з урахуванням встановлених судом обставин у сукупності, суд приходить до висновку, що контрагенти позивача створювалися та діяли з метою прикриття незаконної діяльності.

Таким чином, оскільки наявні в матеріалах справи документи щодо здійснення господарських операцій позивача з контрагентами щодо яких відкрито кримінальні провадження, суд вважає, що вказані документи не є належним чином оформленими та не містять ознак первинних документів у розумінні положень Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що такі документи не можуть бути враховані як юридично значимі документи на підтвердження виконання спірних операцій та, відповідно, для цілей відображення спірних операцій в бухгалтерському та податкового обліку, а отже і для цілей формування спірних сум податкового кредиту.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування валових витрат та податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судом під час вирішення цієї справи.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Згідно з частини 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Енергоконсалт» у задоволенні позову повністю.

2. Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2021.