Справа № 540/772/21
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/772/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

представника позивачів - Ставроста Р.Ю.,

відповідача - Коваленко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Коваленко Ірини Миколаївни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Скадовської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі - позивачі) звернулися до суду з позовом до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Коваленко Ірини Миколаївни (далі - відповідач, державний реєстратор), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - третя особа-1, ГУ Держгеокадастру), Скадовської міської ради (далі - третя особа-2, Скадовська міськрада), у якому просять:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора від 04.02.2021р. №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та зобов`язати державного кадастрового реєстратора внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 2,0000 га, відведену ОСОБА_1 на підставі погодженого проекту землеустрою.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора від 04.02.2021р. №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та зобов`язати державного кадастрового реєстратора внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 2,0000 га, відведену ОСОБА_2 на підставі погодженого проекту землеустрою.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора від 04.02.2021р. №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та зобов`язати державного кадастрового реєстратора внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 2,0000 га, відведену ОСОБА_5 на підставі погодженого проекту землеустрою.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора від 04.02.2021р. №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та зобов`язати державного кадастрового реєстратора внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 2,0000 га, відведену ОСОБА_4 на підставі погодженого проекту землеустрою.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора від 04.02.2021р. №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та зобов`язати державного кадастрового реєстратора внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 2,0000 га, відведену ОСОБА_3 на підставі погодженого проекту землеустрою.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так, 26.12.2019р. позивачі звернулись до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), із заявами про виділення їм земельних ділянок площею по 2,0 га кожному на території Приморської сільради Скадовського району Херсонської обл. Наказами ГУ Держгеокадастру від 30.11.2020р. №№10963-СГ, 10967-СГ, 10970-СГ, 10972-СГ, 10975-СГ позивачам надано відповідний дозвіл. Протягом 2020р. Командитним товариством «Науково-впроваджувальна фірма «Нові технології» виготовлено 5 проектів землеустрою щодо відведення у власність кожному позивачу по 2,0 га землі для ведення особистого селянського господарства. Означені проекти погоджені у встановленому законодавством порядку висновками експертів державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Закарпатській, Тернопільській, Харківській, Полтавській та Чернігівській області, без зауважень, як такі, що відповідають земельному законодавству. 26.01.2021р. позивачі звернулись до відповідача із заявами про реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, додавши до заяв проекти землеустрою. 04.02.2021р. відповідач прийняв п`ять рішень про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру (з ідентичними підставами для відмови у кожному з позивачів), посилаючись на невідповідність документів установленим вимогам, а саме приписам ч. 3 ст. 186-1 ЗК України (відсутність у проектній документації погодження із структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища). При цьому у рішеннях вказано на те, що земельна ділянка площею 12,8497 га з кадастровим номером :02:001:0325, в межах якої знаходяться запроектовані земельні ділянки, була передана з державної власності у комунальну, у зв`язку із чим поділ земельної ділянки можливо буде здійснити після реєстрації права комунальної власності за Скадовською міською радою. На думку позивачів, державний кадастровий реєстратор безпідставно надає оцінку землевпорядній документації позивачів, перебираючи таким чином на себе повноваження органів, які вже погодили проекти землеустрою та визначили категорії земельних ділянок, які позивачі мають намір отримати у власність. У такий спосіб відповідач штучно створює перешкоди позивачам для реалізації їх прав на безоплатне одержання у власність земельних ділянок, гарантованого статтею 14 Конституції України, статями 121, 118 ЗК України.

Ухвалою суду від 04.03.2021р. у справі відкрито загальне провадження, призначено підготовче засідання на 23.03.2021р.

18.03.2021р. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, при цьому спростовуючи довід позивачів про перевищення державним кадастровим реєстратором своїх повноважень при перевірці поданої документації на предмет відповідності вимогам земельного законодавства, вказує на те, що на виконання вимог Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний кадастровий реєстратор зобов`язаний перевірити відповідність наданих заявником документів даним, які наявні у Державному земельному кадастрі та встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик щодо розроблення такого документа. При цьому відповідач стверджує, що єдиною підставою для відмови у внесенні відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру послугувало виявлення невідповідності подої документації вимогам приписів ч. 3 ст. 186-1 ЗК України, а саме відсутність необхідного погодження, так як з проектів землеустрою вбачається, що відведення земельних ділянок за проектними документаціями позивачів здійснюється в межах прибережної захисної смуги. Водночас, пропозиція у спірних рішеннях щодо здійснення поділу сформованої земельної ділянки площею 12,8497 га з кадастровим номером :02:001:0325 після реєстрації права комунальної власності за Скадовською міською радою має виключно рекомендаційний характер, та не була підставою для прийняття оскаржуваних позивачами рішень. Посилаючись на викладене, відповідач вважає спірні рішення такими, що прийняті на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, яке регулює дані правовідносини.

19.03.2021р. до суду надійшли пояснення ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, в яких третя особа погоджується із позицією відповідача, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 23.03.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.04.2021р.

Ухвалою суду від 29.03.2021р. заяву відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Доручено Скадовському районному суду Херсонської області забезпечити проведення відеоконференції судового засідання, призначеного на 15.04.2021р., за участю відповідача по справі.

07.04.2021р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачі не погоджуються з доводами відзиву, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судове засідання з`явились представники позивача та третьої особи-1, а також державний реєстратор.

Скадовська міськрада не забезпечила явку свого представника до суду, проте була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку із чим суд вирішуватиме справу за фактичною явкою сторін до суду.

Представник позивачів наполягав на задоволенні позовних вимог, просив суд задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні по суті позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Наказами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 30.11.2020р. №№ 10967-СГ, 10967-СГ, 10970-СГ, 10972-СГ, 10975-СГ ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність по 2,0 га кожному заявнику для ведення особистого селянського господарства на території Приморської сільради Скадовського району Херсонської обл.

З метою реалізації означених наказів позивачі замовили у Командитного товариства !Науково-впроваджувальна фірма «Нові технології» розробку 5 проектів землеустрою.

17.12.2020р. експерт державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області склав висновок №21197/82-20, яким погодив Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 з вказівкою на наявність обмежень на земельній ділянці: 05.03 - прибережна захисна смуга вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах (п. 5 висновку).

17.12.2020р. експерт державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області склав висновок №30598/82-20, яким погодив Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 з вказівкою на наявність обмежень на земельній ділянці: 05.03 - прибережна захисна смуга вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах (п. 5 висновку).

30.12.2020р. експерт державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Харківській області склав висновок №25794/82-20, яким погодив Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 з вказівкою на наявність обмежень на земельній ділянці: 05.03 - прибережна захисна смуга вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах (п. 5 висновку).

11.01.2021р. експерт державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Полтавській області склав висновок №375/88-21, яким погодив Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 з вказівкою на наявність обмежень на земельній ділянці: 05.03 - прибережна захисна смуга вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах (п. 5 висновку).

16.01.2021р. експерт державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області склав висновок №537/82-21, яким погодив Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 з вказівкою на наявність обмежень на земельній ділянці: 05.03 - прибережна захисна смуга вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах (п. 5 висновку).

26.01.2021р. позивачі звернулись до державного кадастрового реєстратора із заявою про реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, додавши до заяв погоджені Проекти землеустрою.

04.02.2021р. відповідач прийняв рішення №№РВ-021, РВ-021, РВ-021, РВ-021, РВ-021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, посилаючись у кожному рішенні на одну і ту ж саму підставу - невідповідність поданих документів вимогам законодавства, а саме ч. 3 ст. 186-1 ЗК України, так як відсутнє погодження зі структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища. Інші зауваження містять рекомендаційний характер.

Позивачі не погоджуються із рішеннями відповідача про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з чим звернулись до суду.

З позовної заяви слідує, що мотивуючи незаконність спірних рішень позивачі стверджують, що державний кадастровий реєстратор безпідставно надав оцінку землевпорядній документації позивачів, так як наведеними діями він перевищив свої владні повноваження.

Вирішуючи питання щодо наявності у державного кадастрового реєстратора повноважень перевіряти проектну документацію із землеустрою щодо формування земельних ділянок на предмет відповідності вимогам земельного законодавства, суд враховує наступне.

Повноваження державного кадастрового реєстратора у спірних правовідносинах регулюються Земельним кодексом України, Законами України «Про землеустрій» від 22.05.2003р. №858-IV, «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011р. №3613-VI (далі - Закон №3613-VI), Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою КМУ від 17.10.2012р. №1051 (далі - Порядок №1051).

Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами (ст. 1 Закону №3613-VI).

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 9 Закону №3613-VI).

Документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству (ст. 22 Закону №3613-VI).

Згідно ч. ч. 1, 2, 9 ст. 24 цього ж Закону, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

- особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

- власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

- органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

- замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву).

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються (ч. 4 ст. 24):

- заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

- оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

- документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Згідно ч. 5 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

При цьому, відповідно до ч. 6 цієї статті, підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

- невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

- знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Також, п. 110 Порядку ведення Державного земельного кадастру передбачено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

- заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22;

- оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації);

- електронний документ.

Згідно п. 67 Порядку №1051, документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам:

- текст документів має бути написаний розбірливо;

- документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст;

- документи мають відповідати вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Пунктом 111 Порядку №1051 визначено, що державний кадастровий реєстратор протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку, у тому числі, в разі невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту. А саме: вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; електронного документу вимогам пункту 74 цього Порядку.

З аналізу означених правових норм вбачається, що однією з підстав відмови державного кадастрового реєстратора у внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру є невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Наведений висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 21.08.2018р. (справа №807/2064/17) та від 19.06.2018р. (справа №820/2384/17).

Таким чином, суд вважає, що державний кадастровий реєстратор наділений правом перевіряти відповідність документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок вимогам законодавства, у тому числі і земельного.

За наведених обставин суд вважає необґрунтованими, тому відхиляє доводи позивачів щодо перевищення відповідачем владних повноважень при перевірці проектної документації на предмет її відповідності вимогам земельного законодавства.

Щодо правомірності відмови у державній реєстрації земельних ділянок площею по 2,0 га кожна, розташованих на території Приморської сільради Скадовського району Херсонської області, внаслідок констатованих у спірних рішеннях порушень вимог ч. 3 ст. 186-1 ЗК України, суд зазначає наступне.

Згідно ст. ст. 19, 20 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду; віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно їх повноважень. Подібний порядок установлено й для зміни цільового призначення земель, що згідно із частиною другою статті 20 ЗК України проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історично-культурного призначення.

Відповідно до ст. 21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

За положеннями ч. 1 ст. 3 Водного кодексу України (далі - ВК України), усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд.

Частина 2 ст. 3 ВК України визначає, що до водного фонду України належать:

- поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали, інші водні об`єкти;

- підземні води та джерела;

- внутрішні морські води та територіальне море.

Частиною 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України визначено, що до земель водного фонду належать землі: зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню та належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Так, положеннями ст. 59 ЗК України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди.

Частиною 4 ст. 84 ЗК України визначено, що землі водного фонду взагалі не можуть передаватись в приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Випадки передачі земель водного фонду в приватну власність, зокрема громадян, передбачені положеннями ч. 2 ст. 59 ЗК України, зокрема громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом (ч. 4 ст. 59 ЗК України).

Отже, за змістом зазначених норм права землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм, не можуть передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Крім того, за положеннями ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України, вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних захисних смуг визначається ст. ст. 60 62 ЗК України та ст. ст. 1, 88 90 ВК України.

Так, згідно ст. 61 ЗК України, ст. 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться в прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають установленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Відповідно до ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України, прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 га 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 га 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Крім того, за положеннями ч. 4 ст. 88 ВК України, у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004р. №434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, у тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються ст. ст. 50, 54 Закону України «Про землеустрій».

Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами: природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання та використання.

Отже, прибережна захисна смуга це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій установлено особливий режим.

Водночас, чинне законодавство України обмежує безоплатне передання у приватну власність земель водного фонду випадком передання за рішенням уповноваженого органу тільки замкнених природних водойм (загальною площею до 3 гектарів).

У свою чергу, надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у ст. 59 ЗК України, суперечить нормам ст. ст. 83, 84 цього Кодексу.

Суд відмічає, що існування прибережних захисних смуг уздовж морів та навколо морських заток і лиманів шириною не менше двох кілометрів передбачене ч. 3 ст. 60 ЗК України та ч. 9 ст. 88 ВК України, а тому відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не означає її відсутність, оскільки розміри такої смуги встановлені законом.

Аналогічного висновку дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.05.2018р. (справа №469/1393/16-ц) та від 19.06.2019р. (справа №487/10128/14-ц).

Вирішуючи даний спір, суд встановив, що згідно матеріалів землевпорядного проектування земельних ділянок, які проектуються для відведення у власність позивачам для ведення особистого селянського господарства, запитувані ними земельні ділянки знаходяться в межах прибережної захисної смуги, у зв`язку із чим належать до земель водного фонду, тобто є природоохоронними територіями (підтверджується наявними у проектах землеустрою: Актами перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності та пунктом 5 висновків експертів державної експертизи у Закарпатській, Тернопільській, Харківській, Полтавській та Чернігівській області, в якому вказано на наявність обмежень на земельній ділянці).

З переліку обмежень щодо використання земельної ділянки, складених щодо запитуваних позивачами земельних ділянок (розташовані на території Приморської сільради Скадовського району Херсонської обл.), площею по 2,0 га кожна, слідує, що земельні ділянки мають обмеження у використанні: водоохоронна зона (05.01) площею 2,0000 га та прибережна захисна смуга вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах (05.03) площею 2,0000 га.

Водночас згідно приписів ч. 3 ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення … земельної ділянки, розташованої … в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади АРК у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища...

Відтак, з огляду на те, що відведення запитуваних позивачами земельних ділянок у власність за поданими державному кадастровому реєстратору проектами землеустрою здійснюється у межах прибережної смуги, тобто відповідні проекти згідно приписів ч. 3 ст. 186-1 ЗК України, потребують погодження зі структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, а також враховуючи те, що у наданих відповідачу проектах, всупереч приписами ч. 3 ст. 186-1 ЗК України, відсутнє наведене погодження, суд доходить висновку про правомірність прийнятих державним кадастровим реєстратором рішень від 04.02.2021р. за №№РВ-021, РВ-021, РВ-021, РВ-021, РВ-021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

При цьому, довід відповідача у спірних рішеннях щодо здійснення поділу сформованої земельної ділянки площею 12,8497 га з кадастровим номером :02:001:0325 після реєстрації права комунальної власності за Скадовською міською радою, не перевіряється судом на предмет правомірності, так як має виключно рекомендаційний характер, в той час як єдиною підставою для відмови у внесенні відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру є лише невідповідність поданих проектів землеустрою вимогам приписів ч. 3 ст. 186-1 ЗК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

На виконання вимог статті 77 КАС України відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатньо доказів, які спростовували твердження позивача, а відтак, довів правомірність свого рішення у повному обсязі.

Відтак, суд вважає правомірними рішення відповідача від 04.02.2021р. №№РВ-021, РВ-021, РВ-021, РВ-021, РВ-021 про відмову здійснити державну реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

За таких обставин, суд відмовляє позивачам у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів ст. 139 КАС України, судові витрати у даному випадку не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Коваленко Ірини Миколаївни (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а), Скадовської міської ради (, 75700, Херсонська обл., м. Скадовськ, вул. Гагаріна, 63) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 квітня 2021 р.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 109020100