Справа № 160/6218/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
21 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 160/6218/20
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 160/6218/20
за позовом ОСОБА_1
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області,
третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2021 року відмовлено Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу скаржника залишено без руху і надано строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- вказати інші підстави поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 р. та надати належні докази на підтвердження дати отримання оскарженого рішення суду першої інстанції;

- надати докази сплати судового збору в сумі 1261,20 грн.

Копію ухвали суду від 18 березня 2021 року скаржник отримав 01 квітня 2021 року.

14 квітня 2021 року до Третього апеляційного адміністративного суду разом із супровідним листом надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та копія платіжного доручення про сплату судового збору в сумі 1261,20 грн.

В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку скаржник зазначив, що при оголошенні оскарженого рішення відповідач не був присутнім, копія оскарженого рішення була вручена відповідачеві під розпис 16.02.2021 року та зареєстровано в автоматизованій системі документообігу територіального управління. Вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин та не з вини відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів про отримання копії оскарженого рішення суду першої інстанції відповідачем. Також зазначає, що апеляційна скарга подана на наступний день після отримання копії рішення суду першої інстанції.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 295 КАС України).

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (ч. 3 ст. 295 КАС України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.121 КАС України).

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржене рішення ухвалено судом 23 жовтня 2020 року в порядку письмового провадження.

Докази одержання скаржником копії рішення суду від 23 жовтня 2020 року матеріали справи не містять.

Апеляційну скаргу подано скаржником до суду першої інстанції 17.02.2021 року, тобто після спливу строку, встановленого ч. 1 ст. 295 КАС України.

На підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку скаржником надано копію супровідного листа від 23.10.2020 року, відповідно до якого копію оскарженого рішення ним отримано 16.02.2021 року, та копію супровідної картки документу.

Проте, надані скаржником документи не є належним доказом підтвердження дати отримання ним копії рішення суду першої інстанції, оскільки номер та дата реєстрації вхідної кореспонденції, проставлені ним самим в односторонньому порядку, самі по собі не свідчать про дату отримання рішення суду, а лише фіксують факт реєстрації кореспонденції суду при надходженні її до суб`єкта владних повноважень.

Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 03.12.2020 року у справі № 826/6756/18.

Слід зазначити, що ст. 45 КАС України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В постанові від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12, адміністративне провадження № К/9901/6938/19, Верховний Суд дійшов висновку, що "сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки".

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, що скаржник, надіславши 17.09.2020 року до суду першої інстанції витребувані судом документи у даній справі, тривалий час, який не може вважатися розумним строком, подальшим рухом справи не цікавився, правом на подання відповідних клопотань щодо отримання копії рішення тощо не скористався.

Скаржник не навів суду доводів та не надав доказів, що свідчать про наявність обставин, які об`єктивно перешкоджали добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та вжити заходи, щоб дізнатись про стан судового провадження.

Отже наведені скаржником доводи не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, скаржником не надано належних доказів на підтвердження дати отримання рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приймаючи до уваги, що скаржник не навів поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 160/6218/20 за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року.

Керуючись статтею 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 160/6218/20 за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги в порядку та строк, що визначені статтями 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов