Справа № 320/13805/20
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Київ № 320/13805/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, у якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у виплаті в повному обсязі перерахованої пенсії із розміру грошового забезпечення за довідкою № 22/6-71686 від 14.03.2018 та відмови у здійсненні перерахунку основного розміру пенсії у розмірі 71% від грошового забезпечення за довідкою № 22/6-71686 від 14.03.2018;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, враховуючи суми недоотриманої пенсії, з 01.01.2016 на підставі довідки від 14.02.2018, виданої Міністерством внутрішніх справ України за № 22/6-71686 із розрахунку основного розміру пенсії 71% від грошового забезпечення та без обмежень максимального розміру пенсії, визначеного частиною сьомою ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», Законом України «Про запобігання фінансовій катастрофі та створення передумов для економічного зростання в Україні».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при звільнення йому було призначено пенсію за вислугою років у розмірі 71 % грошового забезпечення за його останньою штатною посадою, однак у подальшому пенсію позивача було перераховано з 70% грошового забезпечення, а також обмежено виплату такої пенсії максимальним розміром.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

26.04.2021 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 - громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданим Луцьким МУ УМВС України у Волинській області 26.09.1996, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_3 від 29.04.2015 позивач має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Довідкою про розмір грошового забезпечення передбачено, що станом на листопад 2019 року до складу грошового забезпечення позивача входять: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, премія.

Відповідно до розрахунку пенсії від 16.08.2019, пенсія позивача призначена з 11.07.2012 та складається із наступних сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, за роботу в умовах режимних обмежень, премія.

При тому, основний розмір пенсії розраховано виходячи із 70% грошового забезпечення, а також здійснено його обмеження максимальним розміром.

Позивач звернувся із заявою до відповідача з вимогою виготовити та направити до пенсійного органу нову довідку про розмір грошового забезпечення із зазначенням всіх складових грошового забезпечення, за прирівняною посадою, з якої його було звільнено на пенсію з органів внутрішніх справ.

Листом від 06.07.2020 № М-10496/22 відповідач відмовив позивачу у видачі нової довідки, оскільки після визнання протиправними та нечинними положень Постанови № 103 не прийнято жодної постанови, яка б стосувалась перерахунку пенсії.

Не погоджуючись із вказаною відмовою позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону № 2262, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за Законом № 2262 пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Уразі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Щодо вимог позивача визнати протиправними дії пенсійного органу щодо відмови у виплаті в повному обсязі перерахованої пенсії із розміру грошового забезпечення за довідкою № 22/6-71686 від 14.03.2018 та відмови у здійсненні перерахунку основного розміру пенсії у розмірі 71% від грошового забезпечення за довідкою № 22/6-71686 від 14.03.2018 суд зазначає наступне.

Стаття 13 Закону № 2262, у редакції, яка була чинна до 2011 року, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (п."а" ст. 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст. 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (п. "б" ст. 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (ст. 43); особам, зазначеним у п. "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2 - 95 процентів.

08.07.2011 прийнято Закон України № 3668 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"(далі - Закон № 3668), який набрав чинності 01.10.2011, пп. 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262, зокрема у ч. 2 ст. 13 цифри "90" замінено цифрами "80".

27.03.2014 прийнято Закон України № 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон № 1166), який набрав чинності з 01.04.2014, крім деяких положень, п. 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону № 2262: у ч. 2 ст. 13 цифри "80" замінено цифрами "70". Ці зміни набрали чинності з 01.04.2014.

Водночас, п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 1166 передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Внесені Законом України № 1166 зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються при перерахунку вже призначених пенсій і мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі втілено у змісті ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 09.02.1999 № 1-рп Конституційний Суд України виклав правовий висновок, відповідно до якого у ч. 1 ст. 58 Конституції України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262 щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Зроблені судом висновки повністю узгоджуються і з позицією Верховного Суду у зразковій справі № 240/5401/18 від 04.02.2019.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення позивачу при перерахунку пенсії основного розміру пенсії за вислугу років з 71% відповідних сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення, а позовні вимоги в цій частині суд вважає такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання пенсійного органу провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, враховуючи суми недоотриманої пенсії, ОСОБА_1 з 01.01.2016 на підставі довідки від 14.02.2018, виданої Міністерством внутрішніх справ України за № 22/6-71686 із розрахунку основного розміру пенсії 71% від грошового забезпечення, суд приходить до висновку, що оскільки зазначена вимога є похідною від вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення позивачу при перерахунку пенсії основного розміру пенсії за вислугу років з 71% відповідних сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення, то з метою ефективного захисту порушених суд вважає, що така вимога підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити виплату без обмежень максимального розміру пенсії, визначеного частиною сьомою ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», Законом України «Про запобігання фінансовій катастрофі та створення передумов для економічного зростання в Україні» суд зазначає наступне.

Приписами ч. 5 ст. 43 Закону № 2262 (у редакції станом на 01.01.2016) визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774 у ч. 7 ст. 43 Закону № 2262 слова і цифри у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 замінено словами і цифрами по 31.12.2017.

Рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме: ч. 7 ст. 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн. Положення ч. 7 ст. 43, першого речення ч. 1 ст. 54 Закону № 2262, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому, у вказаному рішенні Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5 ст. 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Відповідно до положень ст. 152 Конституції України, Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За таких обставин, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774 від 06.12.2016 до ч. 7 ст. 43 Закону № 2262, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Отже, станом на момент призначення позивачу пенсії положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення максимального розміру пенсії втратили чинність, а тому пенсія повинна виплачуватись позивачу без обмеження максимальним розміром пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 127/4267/17 та від 16.10.2018 № 522/16882/17.

Відтак, суд дійшов до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення виплат пенсії позивачу з обмеженням її максимального розміру.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини у справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) зазначив, що процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином ст. 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції.

Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia).

Відповідно до частин першої та другої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242- 246, 250, 251, 255, 295, 297, КАС, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у виплаті в повному обсязі перерахованої пенсії із розміру грошового забезпечення за довідкою Міністерства внутрішніх справ України № 22/6-71686 від 14.03.2018 та відмови у здійсненні перерахунку основного розміру пенсії у розмірі 71% від грошового забезпечення за довідкою № 22/6-71686 від 14.03.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві () провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, враховуючи суми недоотриманої пенсії, на підставі довідки, виданої 14.03.2018 Міністерством внутрішніх справ України за № 22/6-71686, із розрахунку основного розміру пенсії 71% від грошового забезпечення та без обмежень максимального розміру пенсії, визначеного частиною сьомою ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», Законом України «Про запобігання фінансовій катастрофі та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.