Справа № 160/14098/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді:Царікової О.В.,
секретаря судового засідання:Богатинської К.В.,
представника позивача представника відповідача Васильченко О.М., Дерець Т.В.,
30.10.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» (далі ТОВ «Омега», позивач) до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110130/2020/000072/1 від 05.05.2020.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Омега» зазначено, що 01.07.2016 між позивачем (Покупець) та Ningbo Multi Channel Co., Ltd (Постачальник) укладено контракт на поставку в Україну товарів за №010716. 16.03.2020 підписано специфікацію №75, за якою погоджено продаж на умовах поставки FOB Нинбо, Китай, згідно правил Інкотермс-2010. З метою митного оформлення товару, позивач 27.04.2020 подав відповідачу митну декларацію №UA110130.2020.012379.001 від 04.05.2020, разом з усіма документами, які підтверджують митну вартість товару, що підтверджується відповідними відомостями у графі 44 декларації. Натомість, відповідачем було прийнято оспорюване рішення з посиланням на невідповідність поданих документів вимогам ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України та Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс. Позивач стверджує, що митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України. Надані позивачем документи до митного оформлення не містять розбіжності і ознак підробки та містять усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, а, отже, зазначені зауваження митного органу не можуть випливати на визначення митної вартості товару та не могли бути підставою для прийняття спірного рішень про коригування митної вартості товарів.
Представник позивача у судовому засіданні від 22.12.2020 позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовну заяву повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні від 22.12.2020 заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовної заяви повністю.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд зазначає таке.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 01.07.2016 між ТОВ «Омега» (Покупець) та Ningbo Multi Channel Co., Ltd (Продавець, Постачальник) укладено контракт на поставку в Україну товарів за № 010716 (далі Контракт).
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 і 1.3 Контракту, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, встановлених сторонами виготовити та поставити, а покупець прийняти та оплатити товари, які зазначені в специфікації.
Товар, що постачається, має постачатись партіями у повній відповідності до вимог, за умовами та за цінами, зазначеними у Специфікаціях до цього Контракту, які є його невід`ємною частиною.
Найменування та кількість кожної окремої партії Товару визначається на підставі інвойсу, виставленого Продавцем Покупцю на кожну окрему партію.
Згідно із п. 2.1 Контракту, ціни на Товари визначаються у специфікаціях до цього Контракту в доларах США та включають в собі вартість товарів, пакування, тари, маркування, стикерування, завантаження на транспортний засіб, доставки до вказаного місця призначення згідно Інкотермс-2010, а також витрати щодо митного оформлення товарів в країні Продавця при видачі товаросупроводжуючих документів, зазначених у п. 4.8 цього Контракту.
Оплата за цим Контрактом здійснюється Покупцем у розмірі 100 % від вартості Товару, зазначеної у підписаній обома сторонами Специфікації протягом 90 календарних днів після відвантаження товару згідно підписаної Специфікації (п. 3.1 Контракту).
Згідно із положеннями п.п. 4.1, 4.2, 4.8 Контракту, постачання Товару здійснюється окремими партіями. Строки постачання та відвантаження кожної партії Товару узгоджуються Сторонами в Специфікаціях або Додатках до цього Контракту. Товар за цим Контрактом повинен бути поставлений на умовах FOB Нинбо, Китай, згідно з умовами Інкотермс-2010, якщо інше не обумовлено у специфікації або в інвойсі.
Продавець зобов`язаний надати на кожну поставку наступні товаросупроводжуючі документи:
-рахунок-фактура (інвойс) 4 оригінали;
-пакувальний лист - 4 оригінали;
-сертифікат походження товару 1 оригінал і 1 копія;
-сертифікат якості продукції 4 оригінали;
-коносамент 3 оригінали і 2 копії.
З урахуванням п.п. 4.2 Контракту партія придбаного позивачем товару поставлялась на умовах поставки FOB Нинбо, Китай, згідно правил Інкотермс-2010.
На виконання умов Контракту, Продавцем було сформовано інвойс за №B19LE1229-1 від 20.03.2020 на Товари, узгоджені у Специфікації №75 від 20.03.2020 до Контракту, оформлено пакувальний лист (Packing list) на поставку товару згідно з інвойсом №B19LE1229-1 від 20.03.2020 загальною вагою нетто 7443,50 кг та загальною вагою брутто 7913,50 кг, а також надано Покупцю сертифікат походження, сертифікат якості від 20.03.2020 на придбаний останнім товар.
З метою митного оформлення товару 04.05.2020 декларантом (в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіперіон Д» (далі - ТОВ «Гіперіон Д»), який є повіреним позивача згідно укладеного із ТОВ «Омега» договором №307/2 від 18.03.2013) була подана електронна митна декларація (далі ЕМД) №UА110130/2020/012379.
За змістом вищезазначеної ЕМД до ввезення задекларовано наступні товари: посуд столовий з фарфору; іграшки, виготовлені з комбінованих матеріалів; іграшки в наборах та комплектах; іграшки, виготовлені з пластмаси; іграшкова пластикова зброя; інвентар для занять спортом або для гри на свіжому повітрі; дитячий інвентар для водних видів спорту; м`ячі надувні; вироби з синтетичних матеріалів, подушка дорожня, підголовник.
Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, була визначена декларантом за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Дніпровською митницею Державної митної служби України встановлено, що подані документи містять розбіжності, у зв`язку з чим відповідач запропонував декларанту подати додаткові документи у відповідності до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, однак декларант (ТОВ «Гіперіон Д») направив до митного органу повідомлення (лист №05-055 від 05.02.2020), в якому зазначив про неможливість подачі додаткових документів у десятиденний термін та повідомив, що в означений термін додаткові документи не будуть надані. Наведені вище обставини позивачем не заперечуються.
Як встановлено зі змісту означених картки відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів та рішення про коригування митної вартості товару, підставою для їх винесення стало те, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, містили розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за товари, а саме:
- відповідно до наданого коносаменту від 26.03.2020 №NBSL102263A опис товару, який прямував від порту загрузки Ningbo до порту вигрузки в Одесі в контейнері №CMAU6208763 - «Сеrаmіс сup Plastic toy inflatable toy», в той час як згідно наданого рахунку на перевезення від 27.04.2020 №UAIM0338449 опис товару який прямував в контейнері №CMAU6208763 - «Сeramic articles. n.e.s.», а згідно ЦМР від 30.04.2020 №62 опис товару, який прямував в контейнері №CMAU6208763 - «посуд столовий іграшки в коробках», тобто опис товару у вищезначених документах відрізняється;
- поставка товару здійснюється згідно Специфікації №75 від 20.03.2020 до Контракту №010716 від 01.07.2016, в п.4.3 якого визначено, що строк поставки товару повинен бути вказаний в специфікації на кожну партію товару, проте в Специфікації №75 від 20.03.2020 відсутнє посилання на строк поставки товару;
- згідно п.4.2. Контракту №010716 від 01.07.2016 товар постачається на умовах FOB Ningbo (КНР), однак згідно наданих документів до ціни товару не включено витрати на страхування, фрахт вантажу, який постачався на умовах FOB;
- у наданому декларантом до митного оформлення рахунку №UAIM0338449 від 27.04.2020, який виставлено Компанією "СМА СіДжиЕм Шиппінг Едженсіз Україна", немає посилання на договір, на виконання якого позивачу такий рахунок виставлено;
- декларантом не надано до митного оформлення договір, укладений між ТОВ «Омега» та Компанією "СМА СіДжиЕм Шиппінг Едженсіз Україна", щодо надання транспортних послуг, а, отже, договірні відносини означених підприємств документально не підтверджено.
Також, в означених картці відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів та рішенні про коригування митної вартості товару відповідач зазначив, що у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ, посилаючись на те, що у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних (аналогічних) товарів для товарів та за обсягами партії поставки з максимально наближеним часом, а саме:
- на рівні 3,14 дол.США/кг для товару №1 (джерело цінової інформації ЕМД №UA500110/2020/004698 від 04.05.2020);
- на рівні 5,51 дол.США/кг для товару №3 (джерело цінової інформації ЕМД №UA100060/2020/379676 від 04.05.2020);
- на рівні 5,51 дол.США/кг для товару №4 (джерело цінової інформації ЕМД №UA100060/2020/379766 від 04.05.2020);
- на рівні 5,51 дол.США/кг для товару №5 (джерело цінової інформації ЕМД №UA100060/2020/379676 від 04.05.2020).
Враховуючи вищезазначену інформацію, митна вартість товару була визначена відповідачем за другорядним методом визначення митної вартості (2-ґ) - резервним методом згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України.
05.05.2020 позивач, скориставшись правом на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, задекларувало зазначені товари за митною декларацією за №UA110130/2020/012509.
Вважаючи вищезазначені картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів та рішення про коригування митної вартості товару протиправними, ТОВ «Омега» звернулося за захистом власних прав та інтересів до суду із означеним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України (далі - МК України), встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 МК України - документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами статті 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п. 2 статті VІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України).
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 МК України).
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 МК України - у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до частини 2 статті 58 МК України - метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини 3 статті 53, частин 1, 2 та 5 статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Стосовно розбіжностей та зауважень митного органу, якими відповідач обгрунтовує правомірність прийняття оскарженого рішення, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Як слідує зі змісту оскарженого рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності, а також не містять всіх відомостей, що підтверджують митну вартість товарів.
Разом з тим, із доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Надаючи оцінку доводам митного органу про не включення декларантом до ціни товару витрат на страхування, фрахту, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки матеріалами справи не підтверджено фактичне здійснення позивачем витрат на страхування, а витрати на фрахт включені до митної вартості заявленого до митного оформлення товару, що вбачається із декларації митної вартості.
Із доданих до митної декларації документів можливо достовірно встановити транспортований товар, кількість пакувань та номер контейнеру, що надає можливість підтвердження витрат на фрахт.
Що стосується посилання відповідача на те, що у Специфікації №75 від 20.03.2020 відсутня інформація щодо строків поставки та відвантаження кожної партії товару, суд зазначає таке.
У вищезазначеній специфікації вказано велику кількість товару (45 найменувань), в той час як в рахунку UАІМ0338449, коносаменті NBLS 102263А, ЦМР №62 міститься лише частковий опис придбаного позивачем товару, який вказано у Специфікації №75 від 20.03.2020.
Вищенаведені обставини позивач пояснює тим, що відповідні графи цих документів не містять необхідного об`єму для перелічення всього товару.
Разом з тим, рахунок UАІМ0338449 від 27.04.2020 містить посилання на коносамент NBSL102263А, а в цьому коносаменті та ЦМР №62 наявні посилання на контейнер та пломбу №CMAU6208763/P3991166.
При цьому, наданий до митного органу під час митного оформлення пакувальний лист від 20.03.2020, який є невід`ємною частиною інвойсу №В19LЕ1229-1 від 20.03.2020 містить повний перелік товару та має посилання та контейнер та пломбу №CMAU6208763/P3991166.
Отже, вищезазначеними документами чітко передбачено, який саме товар перевозився.
Суд погоджується із доводами відповідача про те, що у специфікації №75 від 20.03.2020 до Контракту дійсно не зазначені строки поставки та відвантаження кожної окремої партії товару, однак з наданих декларантом до митного оформлення документів в сукупності чітко вбачається, коли саме була здійснена поставка, й коли було здійснено відвантаження товару, у зв`язку з чим наведене зауваження митниці не може слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару та коригуванні митної вартості товару.
Стосовно доводів митного органу про те, що виставлений Компанією «СМА СіДжиЕМ Шиппінг Едженсіз Україна» для ТОВ «Омега» рахунок не містить посилань на договір, відповідно до якого його було виставлено, суд зазначає, що рахунок №UAIM0038449, в якому зазначена вартість доставки та строк оплати товару містить посилання на коносамент NBSL 102263А, а зі змісту означеного коносаменту та ЦМР № 62 митний орган мав можливІСТЬ під час митного оформлення ідентифікувати, який товар транспортувався, номер контейнеру, з якого місця та до якого здійснювалася доставка, строки доставки товару, хто відправляв товар і хто його отримував.
При цьому, суд зауважує, що номер контейнеру також зазначено у пакувальному листі, який є невід`ємною частиною інвойсу.
Отже, надані декларантом позивача до митного оформлення документи у повній мірі надають можливість визначити розмір вартості транспортних витрат, які заявлені при декларуванні і є складовою митної вартості товару.
Таким чином, відсутність в рахунку №UAIM0038449 посилання на договір укладений з Компанією «СМА СіДжиЕМ Шиппінг Едженсіз Україна», так само як і не надання такого договору до митного оформлення, жодним чином не перешкоджало відповідачу вирахувати числове визначення розміру митної вартості придбаного позивачем товару.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, якими мотивоване спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA110130/2020/000072/1 від 05.05.2020 не мають жодного відношення до числового визначення заявленої ТОВ «Омега» митної вартості товару та носять формальний характер.
Оцінюючи питання правомірності оскарженого рішення Дніпровської митниці Держмитслужби, суд виходить з того, що відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Натомість, суд зауважує, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.
Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент митного оформлення придбаного позивачем товару у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем того, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
У постановах від 31.03.2015 та 02.06.2015 (справи №№21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Статтею 64 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Відповідно до частин 4, 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Суд зазначає, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавалися відповідні документи, що підтверджують митну вартість заявленого до розмитнення товару.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 МК України.
У свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Що стосується посилання митного органу на дані інформаційних ресурсів митних органів, в яких наявна інформація про митне оформлення подібних товарів, у зв`язку із чим, митна вартість товару, ввезеного позивачем визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості - резервний метод, згідно з положеннями ст. 64 МК України та ґрунтується на раніше наданих (визначених) митним органом вартості товару за іншими ЕМД, то суд враховує таке.
Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а.
До того ж, формально нижчий рівень митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Окрім того, суд зауважує, що в рішенні про коригування митної вартості товару відсутнє порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. Не надано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Не вказані причини, з яких не був застосований основний метод визначення митної вартості, та чотири другорядні методи і чому обраний саме резервний метод визначення митної вартості.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідачем у спірному рішенні не доведена послідовність застосування кожного попереднього другорядного методу.
З урахуванням вищенаведеного, з огляду на фактичні обставини у цій справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору.
Також позивачем у відповідності до частини 7 статті 139 КАС України подано заяву до закінчення судових дебатів про надання часу для надання суду доказів понесення витрат на оплату правничої допомоги.
За вказаних обставин, суд у відповідності до частини 6 статті 246 КАС України вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу на 29 грудня 2020 року 10:00 та зобов`язати позивача надати суду належним чином засвідчені докази понесення витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 132, 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110130/2020/000072/1 від 05.05.2020.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Царікова