Справа № 260/2762/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/2762/20 пров. № А/857/2683/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року, головуючий суддя Ващилін Р.О., ухвалене о 12:15 год. у м. Ужгород, повний текст якого складено 11.12.2020 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ ДФС у Закарпатській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Закарпатській області від 04 серпня 2020 року №65-о "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області з 05.08.2020 року; стягнути з Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 05 серпня 2020 року по дату ухвалення рішення.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що у зв`язку із організаційними змінами у структурі ГУ ДФС у Закарпатській області його було попереджено про можливе майбутнє звільнення із займаної посади, а в подальшому наказом №65-о від 04.08.2020 року звільнено з посади завідувача сектору активних заходів оперативного управління ГУ ДФС у Закарпатській області на підставі п. 64 п.п. «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів). Вказане звільнення вважав протиправним та таким, що проведено з порушенням законодавчих норм, оскільки відповідачем не було запропоновано в день попередження наявні вакантні посади та не дотримано його переважного права на залишення на роботі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Закарпатській області від 04 серпня 2020 року №65-о "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області або на рівнозначній посаді з 05 серпня 2020 року; стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, 88000, код ЄДРПОУ - 39393632) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 59 614,80 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот чотирнадцять гривень 80 коп.); рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області або на рівнозначній посаді та стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення у межах одного місяця в розмірі 15258,55 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят вісім гривень 55 коп.) звернено до негайного виконання.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України №1200 від 18.12.2018 року та №846 від 25.09.2019 року в ГУ ДФС у Закарпатській області проводилися реорганізаційні заходи, в тому числі, ліквідація Оперативного управління ГУ у Закарпатській області як окремого структурного підрозділу у зв`язку з чим працівники податкової міліції були попереджені про наступне вивільнення із займаних посад. Так, 25 травня 2020 року таке повідомлення отримав позивач. 27 липня 2020 року позивачу запропоновано наявні вакантні посади, від яких останній відмовився. Безпосередньо перед звільненням позивачу повторно запропоновано продовжити роботу на одній із вакантних посад, однак позивач від такої пропозиції відмовився з мотивів бажання працювати виключно на посаді завідувача сектору активних заходів ГУ ДФС. У зв`язку з наведеним позивача було звільнено зі служби. При цьому при звільненні позивачу були виплачені всі належні суми грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) у період з 18 жовтня 1999 року по 04 серпня 2020 року проходив службу в органах податкової міліції. На момент звільнення ОСОБА_1 перебував на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі ГУ ДФС у Закарпатській області) (а.с. 17 19).

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200, від 25.09.2019 року №846, регламенту ГУ ДФС у Закарпатській області та наказу ДФС України від 17.04.2020 року №51, наказом ГУ ДФС у Закарпатській області №32 від 07.05.2020 року введено в дію з 07 травня 2020 року організаційну структуру та штатний розпис ГУ ДФС у Закарпатській області на 2020 рік (а.с. 47).

На підставі вищенаведеного 26 травня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про скорочення у зв`язку з реорганізацією, зміною організаційної структури та штатного розпису посади, яку він займав, та попереджено про можливе наступне звільнення 04 серпня 2020 року згідно п. 64 пп. «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114, при відсутності можливості подальшого використання на службі (арк. спр. 48).

29 липня 2020 року ОСОБА_1 було ознайомлено із запропонованими в додатку до попередження про наступне вивільнення від 27.07.2020 року наявними вакантними посадами в ГУ ДФС у Закарпатській області, а саме:

- старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління;

- слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління;

- старшого інспектора з особливих доручень сектору діловодства управління оперативно-розшукової діяльності;

- старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів управління оперативно-розшукової діяльності;

- оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів управління оперативно-розшукової діяльності;

- старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ сектору аналізу та прогнозування криміногенних факторів управління оперативно-розшукової діяльності;

- старшого оперуповноваженого оперативно-технічного відділу управління оперативної підтримки;

- старшого інспектора відділу організаційно-аналітичного забезпечення.

Однак, від запропонованих вакантних посад ОСОБА_1 відмовився та виявив бажання продовжувати працювати на посаді завідувача сектору активних заходів ГУ ДФС у Закарпатській області (а.с. 49).

04 серпня 2020 року ОСОБА_1 повторно запропоновано вищезазначені вакантні посади, від зайняття яких останній відмовився з тих мотивів, що такі є нижчими від тієї, яку він займав (а.с. 50).

Наказом голови комісії з реорганізації ГУ ДФС у Закарпатській області №65-о о/с від 04 серпня 2020 року полковника податкової міліції ОСОБА_1 , завідувача сектору активних заходів оперативного управління ГУ ДФС у Закарпатській області, звільнено з 04 серпня 2020 року з посади та податкової міліції ДФС у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 пп. «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114 (а.с. 51).

З метою захисту порушеного права на працю, що проявилося у незаконному, на думку позивача, звільненні, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач запропонував ОСОБА_1 наявні вакантні посади не одночасно з попередженням про звільнення, а тільки через 2 місяці після цього, що існували станом на 27 липня 2020 року. При цьому, запропоновані посади не є рівноцінними тій, що займав позивач.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 38 Конституції України, громадянам гарантовано рівне право доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною шостою зазначеної статті Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Основного Закону України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Згідно з пунктом 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначаються Положенням №114.

Підпунктом «г» пункту 64 Положення №114 передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказано, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

З аналізу частини першої статті 40, частин першої, третьої статті 49-2 КЗпП України випливає, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.

Також , колегія суддів звертає увагу, на те, що відповідно пункту 45 Положення №114 переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих посад на нижчі провадиться, зокрема, при скороченні штатів.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачу пропонувались всі наявні вакантні посади в ГУ ДФС у Закарпатській області, а саме: старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління; слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління; старшого інспектора з особливих доручень сектору діловодства управління оперативно-розшукової діяльності; старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів управління оперативно-розшукової діяльності; оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів управління оперативно-розшукової діяльності; старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ сектору аналізу та прогнозування криміногенних факторів управління оперативно-розшукової діяльності; старшого оперуповноваженого оперативно-технічного відділу управління оперативної підтримки; старшого інспектора відділу організаційно-аналітичного забезпечення.

Однак, від запропонованих вакантних посад ОСОБА_1 відмовився та виявив бажання продовжувати працювати на посаді завідувача сектору активних заходів ГУ ДФС у Закарпатській області

Крім цього, безпосередньо перед звільненням позивача йому було повторно запропоновано продовжити роботу на одній із вакантних посад в ГУ ДФС у Закарпатській області, від яких він повторно відмовився.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що відповідачем виконано обов`язок щодо працевлаштування позивача, оскільки його було попереджено про наступне звільнення завчасно, йому було запропоновано усі наявні вакантні посади, від яких він відмовився, відтак ОСОБА_1 звільнено з посади правомірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області задовольнити, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі №260/2762/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин
Повний текст постанови складено 23.04.2021 року.