Справа № 360/4952/20
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 360/4952/20

адміністративне провадження № К/9901/13460/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Мацедонської В.Е., Кашпур О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року в справі №360/4952/20 за позовом Головного управління Національної поліції в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною і скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Головне управління Національної поліції в Луганській області (далі - ГУ НП в Луганській області) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у якому просило визнати протиправною і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №63807183 за виконавчим листом №360/3061/20, виданим 25 листопада 2020 року Луганським окружним адміністративним судом про зобов`язання нарахувати і виплатити ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період із 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року в сумі 10967,34 грн в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 20000,00 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.

13 квітня 2021 року до Суду подано касаційну скаргу ГУ НП в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 січня 2021 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року в справі №360/4952/20.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Статтями 280, 281, 287, 288 КАС України передбачено особливості провадження у справах за адміністративними позовами органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах за адміністративними позовами про усунення перешкод та заборону втручання у здійснення права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.

З матеріалів касаційної скарги встановлено, що в цій справі спір виник у правовідносинах з приводу рішення органу державної виконавчої служби.

За такого правового регулювання та обставин справи оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у вказаній категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення, ухваленого за наслідком касаційного провадження, судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовної практики, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення нього.

Суд відхиляє такі доводи, оскільки скаржником не обґрунтовано в чому саме полягає значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики із зазначенням засадничих, раніше ґрунтовно недосліджуваних питань права, відповідь суду касаційної інстанції на які мала б надати уніфікованого тлумачення та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного кола суб`єктів правовідносин.

Суд зазначає про безпідставне посилання скаржника на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення нього, оскільки можливість касаційного оскарження судових рішень у вказаній категорії адміністративних справ можливо у випадку, якщо розгляд касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 287, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року в справі №360/4952/20.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: В.Е. Мацедонська

О.В. Кашпур