Справа № 280/4482/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4482/19
(суддя Сіпака А.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі №280/4482/19 за позовом ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 вересня 2019 року звернулась до суду з позовом до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дій.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року заяву позивача та представника позивача про відмову від позову у справі №280/4482/19 - задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_1 від адміністративного позову. Провадження в адміністративній справі №280/4482/19 за позовом ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дій закрито.

10 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 280/4482/19 щодо вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 5000 грн., 4000 грн. на прибуття представника до суду, 4000 грн. вчинення інших процесуальних дій, це складення позовних заяв, заяв до відповідача, представництво у відповідача (а.с.230-231).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі №280/4482/19 (а.с.250-251).

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених судових витрат у розмірі 5000,00 грн.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржила її до апеляційного суду. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити додаткове судове рішення по справі про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у сумі 62600 грн.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачем витрачено 62600 грн на послуги адвоката у цій справі, які ним було надано під час розгляду справи судом першої інстанції та 8800 грн складення апеляційної скарги та 8800 грн складення виправленої апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, з вказаної норми вбачається, що підставою для ухвалення додаткового рішення є в тому числі не вирішення судом питання про судові витрати.

Між тим, як вбачається з ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі №280/4482/19 «вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до частини 1 статті 140 КАС України, суд не находить підстав для їх розподілу зв`язку з тим, що позивач звільнений від спати судового збору за подання даного адміністративного позову на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.197).

Зазначена ухвала суду залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 року (а.с.227).

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що під час розгляду справи №280/4482/19 судом вирішено питання щодо судових витрат, тому підстави для прийняття додаткового рішення з цього питання відсутні.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частини дев`ятої статті 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За приписами частин першої - третьої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Як вбачається з матеріалів справ Доненко Валерій Олегович є представником ОСОБА_1 у справі №280/4482/19 на підставі ордера серії ЗП №002900 від 09.06.2019 року (а.с.122).

Частиною 3 статті 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, і розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, ні позивачем ні її адвокатом не було долучено до матеріалів справи договору про надання правничої допомоги, який би містив відомості щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Враховуючи те, що витрати на правничу допомогу згідно з частиною 3 статті 134 КАС України визначаються за умовами договору про надання правничої допомоги, однак ні позивачем ні її адвокатом до суду першої інстанції такого договору надано не було. суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження понесених судових витрат у цій справі.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги скаржника в апеляційній скарзі про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення додаткового судового рішення по справі про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат - 8800 грн за складення апеляційної скарги та 8800 грн складення виправленої апеляційної скарги виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції з перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі, оскільки суд апеляційної інстанції перевіряє правильність вирішення судом першої інстанції питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, що поніс позивач під час розгляду цієї справи саме судом першої інстанції.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329, 252 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі №280/4482/19 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко