Справа № 420/10032/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А), Державної казначейської служби України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6), за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним невиконання рішень суду та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 05 жовтня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А) про визнання протиправним невиконання рішень суду та зобов`язання подати до суду протягом встановленого судом строку документи, у яких викласти причини ухилення від вчинення дій, покладених на ГУДКСУ рішеннями судів та перелік дій і заходів щодо усунення причин і умов, що сприяли протягом тривалого часу порушенню Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» щодо повернення за рахунок державних асигнувань - раніше сплаченого судового збору.

Ухвалою від 08 жовтня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі -ГУПФУ в Одеській області).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що значна кількість судових рішень, що набрали законної сили, не виконуються взагалі.

Так, на обліку Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області знаходиться шість судових рішень щодо стягнення з ГУПФУ в Одеській області раніше сплаченого судового збору по справам, яке жодним чином не виконано.

Позивач зазначив, що він звертався до відповідача із заявою про повідомлення стану виконання судових рішень, на які надано відповідь, що позивачу автоматично присвоєно номер черзі на повернення судового збору.

Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, судові рішення, що набрали законної сили підлягають виконанню, та їх невиконання тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

До суду 21.10.2020 року (вхід. № ЕП/17895/20) від ГУПФУ в Одеській області надійшли письмові пояснення щодо позовної заяви, відповідно до яких третя особа заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку, та проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. Також третя особа зазначила, що орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів, що обліковується на рахунку бюджетної установи, яка здійснює централізоване обслуговування боржника, у межах відповідних бюджетних асигнувань з урахуванням положень п. 52 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 № 845.

До суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № 45645/20 від 30.10.2020 року) та 11.02.2021 року (вхід. №6815/21) від відповідача Головного управління Державної казначейської служби України, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що механізм виконання рішення суду шляхом безспірного списання коштів державного та місцевого бюджетного передбачено порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 року №845 (надалі - Порядок № 845) та відповідно до п. 3 цього Порядку рішення про стягнення коштів виконуються у порядку черговості надходження таких документів, та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів з Державного бюджету України за рішенням суду, а тому після виконання рішень суду, що надійшли на виконання у першу та другу черги ДКСУ будуть здійснені заходи щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_1 судового збору за вищевказаними виконавчими документами, що відноситься до рішень виконання третьої черги.

Також у відзиві зазначено, що відповідач з розумінням ставиться до незгоди позивача, однак, відповідач звертає увагу, що затримка у виплаті коштів пов`язана не з відмовою у перерахуванні коштів, а лише з наявністю черговості виконання рішень суду, яких перебуває на виконанні значна кількість.

Крім того, відповідач зазначив, що з огляду на те, що у ГУПФУ в Одеській області не має відкритих рахунків в органах Казначейства, на яких можуть обліковуватись кошти безпосередньо цього органу та неможливо здійснити безспірне списання, були зроблені відповідні запити- вимоги до боржника щодо необхідності надати інформацію з приводу вжиття заходів щодо виконання виконавчих листів, на які отримані відповіді, що оскільки боржнику не передбачено бюджетні призначення на виплату стягнутих сум судового збору, виплати можуть бути здійснені за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Також у відзиві зазначено, що бюджетні асигнування за програмою для забезпечення виконання рішень суду та рахунок для зарахування бюджетних коштів для виконання зазначеної програми відкрито Державній Казначейській службі України, отже, на підставі норм чинного законодавства ГУ ДКС України в Одеській області є неналежним відповідачем в даній справі, оскільки є територіальним органом Казначейства, а не центральним.

Позивачем подано відповідь на відзив (вхід. № 46047/20 від 02.11.2020 року), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог, посилаючись на те, що Порядком № 845 передбачено прийняття документів на виконання в порядку черговості, але відповідачем вказаний порядок не був дотриманий, та не здійснені достатні дії для організації процесу його виконання.

Ухвалою суду, що занесено до протоколу судового засідання від 03 грудня 2020 року, у зв`язку з відсутністю згоди позивача на заміну відповідача, у порядку ст. 48 КАС України залучено до участі у справі в якості другого відповідача Державну казначейську службу України. Розгляд справи розпочато спочатку.

Ухвалою від 25 січня 2021 року розгляд справи № 420/10032/20 продовжено за правилами загального позовного провадження. Розпочато розгляд справи № 420/10032/20 спочатку.

До суду 09 грудня 2020 позивач надав уточнену позовну заяву, в якій просив визнати, що невиконання Головним управління Державної казначейської служби України в Одеській області шести судових рішень Приморського районного суду по справам № 522/22925/16-а від 19.09.2017 року та №522/11683/17 від 21.06.2018 року, Одеського окружного адміністративного суду по справам № 815/2795/18 від 14.12.2018 року, № 420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року та № 420/7581/19 від 13.02.2020 року є протиправним та свідчить про його бездіяльність, як суб`єкта владних повноважень, яка виражена безперервним тривалим невиконання обов`язків, передбачених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та зобов`язати відповідачів здійснити виконання виконавчих листів по справам Приморського районного суду по справам № 522/22925/16-а від 19.09.2017 року та №522/11683/17 від 21.06.2018 року, Одеського окружного адміністративного суду по справам № 815/2795/18 від 14.12.2018 року, № 420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року та № 420/7581/19 від 13.02.2020 року шляхом перерахування на користь позивача невиплаченого судового збору.

До суду 11 лютого 2021 року (вхід. № 6815/21) надійшов відзив від Державної казначейської служби України, відповідно до якого відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні з таких самих підстав, які були викладені у відзиві ГУ ДКСУ в Одеській області.

У свою чергу позивач надав відповідь на відзив (вхід. № 6691/21 від 10.02.2021 року), в якій наполягав на задоволенні своїх позовних вимог та просив врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16 квітня 2020 року по справі № 818/1814/17.

До суду не надано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого судового засідання 09 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

На відкрите судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить телефонограма, складена секретарем судового засідання, до суду 19 квітня 2021 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача, а також подано вступне слово (вхід. № 14897/21 від 24.03.2021 року).

Представники відповідачів на відкрите судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, про що свідчить розписка.

Представник третьої особи на судове засідання також не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, до суду 21 квітня 2021 року від ГУПФУ в Одеській області надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 21 квітня 2021 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Так, суд встановив, що 05.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУДКСУ в Одеській області, в якій просив повідомити стан виконання судових рішень по справам №522/11683/17, № 815/2795/18, 522/22925/16-а про стягнення з ГУПФУ в Одеській області судового збору (а.с. 6).

Листом від 19.04.2019 року вих. № 16-08/995 ГУДКСУ в Одеській області повідомило позивача про те, що після виконання рішень, що надійшли у першу чергу, будуть здійснені заходи щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_1 , яким присвоєна третя черга (а.с.7-9)

Також, суд встановив, що позивач звернувся зі скаргою до Начальника ГУДКСУ в Одеській області щодо невиконання судових рішень про стягнення судового збору по справам № 522/22925/16-а від 19.09.2017 року та №522/11683/17 від 21.06.2018 року, № 815/2795/18 від 14.12.2018 року, № 420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року (а.с.10-11).

Однак, листом від 27.03.2020 року вих. № 16-08/2237 ГУДКСУ в Одеській області повторно повідомило позивача про те, що зазначені рішення будуть виконані в порядку черговості, яким присвоєна 3-тя черговість заборгованості (а.с.13-15).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався із повторною скаргою до ГУДКСУ в Одеській області про невиконання шість судових рішень про стягнення судового збору по справам № 522/22925/16-а від 19.09.2017 року в сумі 551 20 грн. та №522/11683/17 від 21.06.2018 року в сумі 640 грн., № 815/2795/18 від 14.12.2018 року в сумі 640 грн., № 420/2406/19 від 14.06.2019 року в сумі 768, 40 грн., №420/5634/19 від 17.01.2020 року в сумі 768, 40 грн., № 420/7581/19 від 13.02.2020 року в сумі 768, 40 грн., однак листом від 13.08.2020 року вих. № 16-13/5622 ГУДКСУ в Одеській області повідомило позивача про те, що заходи щодо перерахування коштів ОСОБА_1 будуть здійснені у порядку черговості (а.с.18-19).

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо невиконання рішень суду, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч. 2, ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Такі самі положення закріплені у ст. 370 КАС України, а саме: відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Суд зазначає, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Суд встановив, що на користь позивача були ухвалені судом судові рішення по справам № 522/22925/16-а від 19.09.2017 року та №522/11683/17 від 21.06.2018 року, № 815/2795/18 від 14.12.2018 року, № 420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року та № 420/7581/19 від 13.02.2020 року та видані виконавчі листи з стягнення з ГУПФУ в Одеській області судовий збір за подачу позову на користь ОСОБА_1 .

Ці виконавчі листи були подані на виконання до ГУДКС в Одеській області та перебувають у нього на обліку, що не заперечується відповідачем.

Статтею 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Згідно з частиною першою статті 3 вказаного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

На виконання вимог цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, згідно з пунктом 20 якого, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (далі - Порядок №845).

Так, відповідно до пункту 2 Порядку №845, безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з пунктом 3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до пункту 47 Порядку №845, безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.

Пунктом 48 Порядку №845 передбачено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що з огляду на те, що у ГУПФУ в Одеській області не має відкритих рахунків в органах Казначейства, на яких можуть обліковуватись кошти безпосередньо цього органу, дана категорія рішень виконується Державною казначейською службою України за відповідною бюджетною програмою, а саме: за КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Відсутність коштів у ГУПФУ в Одеській області на виконання виконавчих листів щодо стягнення судового збору підтверджена також письмовими поясненнями третьої особи.

Тому, враховуючи вищевикладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що належним відповідачем у справі є Державна казначейська служба України.

Таким чином, пунктом 48 Порядку № 845 встановлено чіткий строк виконання виконавчих листів, а саме: три місяці з дати надходження документів та відомостей.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Вказане свідчить про те, що орган державної влади повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права, про що обґрунтовано вказано судом першої інстанції.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року по справі №818/1814/17.

Матеріалами справи підтверджено, що виконавчі листи про стягнення з ГУПФУ в Одеській області судового збору по вище переліченим справам перебувають на виконанні у Казначейства більше року.

Так, перший лист щодо виконання виконавчих листів був надісланий позивачем до ГУ ДКС України в Одеській області 05.04.2019 року, потім подана скарга від 27 лютого 2020 року та повторна скарга від 13 липня 2020 року.

На час розгляду справи відповідачем не надані докази щодо виконання цих виконавчих листів.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що вказаний строк невиконання цих виконавчих листів є тривалим строком у співвідношенні з 3-ма місяцями, встановленими п. 48 Порядку № 845.

Аргументи відповідача про можливість виконання судового рішення виключно в межах передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік суми та у порядку черговості надходження виконавчих документів, відхиляються судом, оскільки відповідачем не надано належні та допустимі докази щодо вжиття всіх необхідних заходів щодо виконання цих виконавчих листів.

Так, суд звертає увагу на положення п. 49 Порядку №845, відповідно до якого у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України. Однак, такі докази суду не надані.

Крім того, суд зазначає, що у відповідях на скарги позивача ГУДКСУ в Одеській області зазначено, що зараз належать виконанню виконавчі листі, які відносяться до 1 та 2 черги, а виконавчі листи позивача належать до 3 черги виконання, які будуть виконані після виконання 1 та 2 черги. Однак, суд звертає увагу, що 1 та 2 черга постійно може поновлюватися новими виконавчими листами, а тому відповідачем не надано чітких відповідей з питання коли будуть виконані виконавчі листи 3 черги, у тому числі позивача.

Тому, суд доходить висновку, що відповідачем пропущено строк виконання виконавчих листів, встановлений п. 48 Порядку № 845 без наведення поважності причин пропуску, що свідчить про допущення протиправної бездіяльності у виконанні цих виконавчих листів.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання, що невиконання Головним управління Державної казначейської служби України в Одеській області шести судових рішень Приморського районного суду по справам № 522/22925/16-а від 19.09.2017 року та №522/11683/17 від 21.06.2018 року, Одеського окружного адміністративного суду по справам № 815/2795/18 від 14.12.2018 року, № 420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року та № 420/7581/19 від 13.02.2020 року є протиправним та свідчить про його бездіяльність, як суб`єкта владних повноважень, яка виражена безперервним тривалим невиконання обов`язків, передбачених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є обґрунтованими та належать задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання, протягом тривалого часу, судових рішень Приморського районного суду по справам № 522/22925/16-а від 19.09.2017 року та №522/11683/17 від 21.06.2018 року, Одеського окружного адміністративного суду по справам № 815/2795/18 від 14.12.2018 року, № 420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року та № 420/7581/19 від 13.02.2020 року в частині стягнення судового збору на користь позивача.

З урахуванням вище встановлених судом обставин, та визнання судом бездіяльності відповідача протиправною, суд доходить висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідачів здійснити виконання виконавчих листів по справам Приморського районного суду по справам № 522/22925/16-а від 19.09.2017 року та №522/11683/17 від 21.06.2018 року, Одеського окружного адміністративного суду по справам № 815/2795/18 від 14.12.2018 року, № 420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року та № 420/7581/19 від 13.02.2020 року шляхом перерахування на користь позивача невиплаченого судового збору, є правомірними та належать задоволенню шляхом зобов`язання здійснити Державну казначейську службу України виконання виконавчих листів по справам Приморського районного суду по справам № 522/22925/16-а від 19.09.2017 року та №522/11683/17 від 21.06.2018 року, Одеського окружного адміністративного суду по справам № 815/2795/18 від 14.12.2018 року, № 420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року та № 420/7581/19 від 13.02.2020 року шляхом перерахування на користь позивача невиплаченого судового збору.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладені встановлені обставини, суд доходить висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому сплачений позивачем судовий збір належить стягненню з відповідача ДКСУ на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А), Державної казначейської служби України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6), за участю третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним невиконання рішень суду та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) щодо невиконання, протягом тривалого часу, судових рішень Приморського районного суду по справам № 522/22925/16-а від 19.09.2017 року та №522/11683/17 від 21.06.2018 року, Одеського окружного адміністративного суду по справам № 815/2795/18 від 14.12.2018 року, № 420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року та № 420/7581/19 від 13.02.2020 року в частині стягнення судового збору на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Зобов`язати Державну казначейську службу України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) здійснити виконання виконавчих листів по справам Приморського районного суду по справам № 522/22925/16-а від 19.09.2017 року та №522/11683/17 від 21.06.2018 року, Одеського окружного адміністративного суду по справам № 815/2795/18 від 14.12.2018 року, № 420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року та № 420/7581/19 від 13.02.2020 року шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) невиплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державно казначейської служби України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок)

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IV Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко