Справа № 380/9113/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/9113/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, в якій з урахуванням уточненої позовної заяви просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 разової щорічної грошової допомоги до 05 травня як особі з інвалідністю внаслідок війни третьої групи за 2020 рік відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої разової щорічної грошової допомоги як особі з інвалідністю внаслідок війни третьої групи до 05 травня за 2020 рік у розмірі 8306,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що у 2020 році отримала одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі, меншому ніж передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На думку позивачки, після прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020, вона набула право на допомогу до 5 травня в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, передбачену статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивачка вважає, що відповідачем порушено її право на отримання разової грошової допомоги відповідно до чинного законодавства.

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву покликається на те, що розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік був визначений у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - Постанова № 1120), яка відповідала на той момент чинному законодавству України до прийняття Конституційним Судом України Рішення від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020. Таким чином, відповідач стверджує, що діяв у межах наданих йому повноважень, в порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Зазначає, що збільшення розміру виплат і допомог, передбачених Законом № 3551-XII, можливий лише за умови суттєвого збільшення фінансування з Державного бюджету України, який щорічно затверджується Верховною Радою України. Також стверджує, що як структурний підрозділ органу місцевого самоврядування здійснює лише перерахування державних коштів в рамках виконання делегованих державною повноважень відповідно до частини 3 статті 143 Конституції України, а тому вважає, що до участі у справі слід залучити Міністерство соціальної політики України як співвідповідача.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою від 27.10.2020 суддя відкрила провадження в адміністративній справі за цим позовом та ухвалила розглянути цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 28.10.2020 зупинено провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20.

Ухвалою суду від 26.02.2021 у зв`язку з набранням чинності рішенням у згаданій зразковій справі провадження поновлено.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивачка є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 віл 29.12.2016.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 29.04.2020 позивачка є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни.

До 05 травня 2020 року Залізничним відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради позивачці виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 3160,00 грн.

Позивачка, вважаючи, що Залізничний відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради не нарахував та не виплатив їй у повному обсязі щорічну разову допомогу до 05 травня як інваліду війни 3 групи у 2020 році, звернулася до суду з цим позовом.

Суд зазначає, що ця справа за суб`єктним складом сторін, підставами та предметом позову відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №440/2722/20, а отже є типовою.

Відтак, при вирішенні цього спору суд відповідно до частини 3 статті 291 КАС України враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 29.09.2020 року за результатами розгляду зразкової справи №440/2722/20, застосовує наступні норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

Відповідно до абзацу 10 статті 13 Закону №3551-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-XIV) щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно із статтею 17-1 Закону №3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.

Особам, які тримаються в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, на спеціальні рахунки установ виконання покарань і слідчих ізоляторів.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 № 107-VI (набрав чинності 01.01.2008) абзац 10 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено у такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема положення підпункту «б» підпункту 2 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VІІІ (набрав чинності 01.01.2015) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Кабінетом Міністрів України приймалися відповідні постанови щодо окремого бюджетного року: № 147 від 31.03.2015, № 141 від 02.03.2016, № 233 від 05.04.2017, № 170 від 14.03.2018, № 237 від 20.03.2019 та № 112 від 19.02.2020, якими визначалися порядок та розміри виплати разової грошової допомоги, в тому числі інвалідам війни.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №112 від 19.02.2020 (набрала чинності 25.02.2020) (далі - Постанова № 112) визначено виплату разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4120 гривень; II групи - 3640 гривень; III групи - 3160 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі №1-247/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) і втрачає чинність з дня ухвалення цього Рішення, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись положення свого Рішення від 22.05.2008 № 10рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Таким чином, з 27.02.2020 відновлено дію положення статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-XIV, відповідно до якої разова грошова допомога до 5 травня інвалідам війни IIІ групи виплачується у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Натомість на час виплати позивачці щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли норми Закону №3551-XII (в редакції Закону №367-XIV) і Постанова №112.

Виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги інвалідам війни IIІ групи у 2020 році слід застосовувати не Постанову №112, а Закон №3551-XII (в редакції Закону №367-XIV), який має вищу юридичну силу.

Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 28 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX установлено з 01.01.2020 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність 1 638 грн.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни IIІ групи до 5 травня у 2020 році становить 11 466 грн (1 638 грн х 7).

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішенні від 29.09.2020 у зразковій справі №440/2722/20, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021, яку відповідно до вимог частини третьої статті 291 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Вказане в сукупності зумовлює висновок суду про те, що позивачка як особа з інвалідністю війни IIІ групи має право на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Виплата разової грошової допомоги позивачці у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», свідчить про порушення прав позивачки на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності дій щодо невиплати позивачці щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі, визначеному статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, висновків Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення взаємопов`язаних позовних вимог у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачці щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік як інваліду війни ІІІ групи у розмірі семи мінімальних пенсій за віком та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік як інваліду війни ІІІ групи розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахування попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Задоволення позовних вимог у такий спосіб відповідає способу захисту порушеного права, застосованому Верховним Судом у рішенні від 29 вересня 2020 року за результатами розгляду зразкової справи № 440/2722/20.

Стосовно покликання відповідача у відзиві на позовну заяву, що до участі у справі слід залучити як співвідповідача Міністерство соціальної політики України, суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України суд має право залучити до участі у справі співвідповідача за клопотанням позивача. Залучення співвідповідача за клопотанням відповідача нормами процесуального кодексу не передбачено.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підстав для відшкодування позивачці витрат зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача немає.

Керуючись ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення", пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Залізничний відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахування попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Розподіл судового збору не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положення п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Позивачка - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Залізничний відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (79022, м. Львів, вул. Виговського, буд. 34; )

Суддя Сидор Н.Т.