Справа № 240/14849/20
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на п"ять років згідно ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;
- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на п"ять років згідно ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 26.05.2020 року;
Позивач вважає відмову в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на п"ять років протиправною. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона у період з 16.08.1989 по 12.10.1994 роки працювала на фабриці Полум"я, яка розташована в смт. Народичі Житомирської області, що територіально є населеним пунктом віднесеним до безумовного (обов"язкового) відселення внаслідок аварії на ЧАЕС.
25 травня 2020 року Позивачці виповнилось 54 роки та 6 місяців, що відповідно до ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи надає їй право на зниження пенсійного віку на п"ять років.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, проти позову заперечує, просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову. В огрунтування своїх заперечень зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 27.07.2020 звернулась до управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із зменшенням пенсійного віку на п"ять років, як постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Повідомленням від 14.08.2020 їй було відмовлено у призначенні пенсії, у зв"язку з тим, що до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 16.08.1989 по 12.10.1994 роки на Народницькій швейній фабриці Полум"я, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення завірений печаткою підприємства у відбитку якої читається УССР, тому такий запис не має юридичної сили та суперечить п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 № 58. Також, згідно довідок Народицької селищної ради від 19.05.2016 № 3986 та від 28.04.2020 № 06-02/20 Позивач постійно проживала в смт. Народичі Житомирської області в період з 16.06.1989 по 19.09.1990, та з серпня 1989 року по лютий 1990 рік як працівнику Народицької фабрики Полум"я їй була нарахована заробітна плата. Періоди постійного проживання та роботи Позивача за даними довідками є меншими ніж 2 роки, а тому не дає їй права на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
ОСОБА_1 має статус особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 3 серія НОМЕР_1 виданим 09.07.2020 Житомирською ОДА.
В трудовій книжці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2 міститься записи № 10 та № 11, згідно яких Позивач 16.08.1989 року була прийнята на Народицьку фабрику Полум"я на роботу учеником швеї, та 12.10.1994 року була звільнена з роботи у зв"язку з переведенням її на другу роботу.
Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 року № 106 смт. Народичі Народицького району Житомирської області віднесено до зони безумовного (обов"язкового) відселення.
Абзацом 3 пункту 2 частини 1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 частини 1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов"язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років мають право на зменшення пенсійного віку 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.
Також, нормою частини 3 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.
Положення ст. 39 Кодексу законів про працю України встановлює, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п"ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктами 2.2 - 2.4 Інструкції № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім"я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв"язку з цим винагороди.
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Таким чином, на підставі зазначених вище правових норм основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Судом встановлено, що записи в трудовій книжці позивача №№ 10-11 за період роботи з 16.08.1989 року по 12.10.1994 року на Народицькій фабриці Полум"я між собою пов"язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок, а також містять усі необхідні записи про роботу у зазначений період і отже, є належним та достатнім підтвердженням права на пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської котастрофи зі зниженням пенсійного віку на п"ять років.
Стосовно запису в трудовій книжці позивача № 11 про звільнення у зв"язку з переводом на другу роботу, який завірений печаткою підприємства у відбитку якої читається УССР, та ствердження Відповідача про те, що такий запис не має юридичної сили і його не слід зараховувати до страхового стажу, суд зазначає наступне.
Нормативні документи, що діяли на момент звільнення позивача з роботи на Народицькій фабриці Полум"я станом на 12.10.1994 року, а саме зміст Постанови Верховної Ради України від 11.05.1992 "Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи" № 2318-XII, Угоди про створення Співдружності незалежних держав від 08.12.1991 року та Інструкції про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом МВС України від 18.10.1993 р. № 643 не містять положень про нечинність фактично існуючих печаток та штампів підприємств та організацій та про обов"язок у визначений строк їх заміни.
Факт припинення статусу СРСР як суб"єкта міжнародного права, а також факт створення Співдружності Незалежних Держав не може впливати на права та законні інтереси Позивача.
Та обставина, що підприємство не замінило свою печатку новою після припинення СРСР, не робить документи, які засвідчені нею, неправдивими, а також не спростовує фактичні обставини перебування Позивача з Народицькою фабрикою Полум"я в трудових відносинах з 16.08.1989 р. по 12.10.1994 р.
Не врахування відповідачем періоду роботи ОСОБА_1 на Народцькій фабриці Полум"я в період з 16.08.1989 по 12.10.1994 до страхового стажу, у зв"язку з тим, що запис в трудовій книжці № 11 про звільнення завірений печаткою підприємства у відбитку якої читається УССР є протиправним та таким, що порушує її права на пенсійне забезпечення.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Беручи до уваги задоволення позову та приписи ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 19, 73-76, 242-246, ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на п"ять років згідно ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на п"ять років згідно ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 26.05.2020.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева