Справа № 816/791/16
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа № 816/791/16

Полтавський окружний адміністративний суд складі:

головуючого судді Костенко Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання Сендецької В.О.,

представника відповідача Чайки М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент" до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент" (далі - позивач, ТОВ "УПСК Діамент") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головне управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення від області 29.04.2016 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено права та законні інтереси ТОВ "УПСК Діамент" у сфері публічно-правових відносин через безпідставне донарахування грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість. Посилався на те, що господарські операції з ТОВ "РУМ-ПЛЮС" щодо оренди обладнання носили реальний, товарний характер, орендоване обладнання було використано позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджено належним чином оформленими первинним документами бухгалтерського обліку.

Відповідач позов не визнав. У наданих до суду письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відомості, встановлені позаплановою виїзною документальною перевіркою ТОВ "УПСК Діамент" та викладені в акті перевірки від 19.04.2016 року №135/16-31-14-06-08/37710195.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2016 у справі №816/791/16 відмовлено в задоволені позовних вимог.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2016 постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2016 у справі №816/791/16 скасовано; прийнято нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.04.2016 №.

Постановою Верховного Суду від 26.01.2021 постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2016 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2016 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 08.02.2021, що підтверджується даними на штампі реєстрації вхідної кореспонденції.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2021 справу передано для розгляду судді Костенко Г.В.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 справа прийнята до провадження, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 допущено заміну відповідача - Головного управління ДФС у Полтавській області на Головне управління ДПС у Полтавській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (ідентифікаційний код ВП 44057192).

02.03.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ГУ ДПС в Полтавській області просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відомості, встановлені позаплановою виїзною документальною перевіркою ТОВ "УПСК Діамент" та викладені в акті перевірки від 19.04.2016 року №135/16-31-14-06-08/37710195.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 закрито підготовче провадження і призначено справи до судового розгляду справи по суті.

Протокольною ухвалою суду від 20.04.2021 у задоволенні клопотання ЕХАLO Drilling S.A. про залучення ЕХАLO Drilling S.A. до розгляду справи №816/791/16 в якості третьої особи відмовлено.

Представник позивача в судові засідання не з`являвся, поштова кореспонденція поверталась до суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою",

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала з мотивів, наведених у письмовому запереченні, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "УПСК Діамент" у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа, .

Видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є: діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (71.12); розвідувальне буріння (43.13); оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (46.21); оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (46.33); оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (46.71) /том 1 а.с. 19/.

У період з 04.04.2016 по 08.04.2016 року фахівцями ГУ ДФС у Полтавській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "УПСК Діамент" з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "РУМ-ПЛЮС" () за лютий-квітень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 19 квітня 2016 року №135/16-31-14-06-08/37710195 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків вимог пункту 44.1 статті 44, пункт 201.1 та 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження зобов`язання зі сплати податку на додану вартість /надалі також ПДВ/ загалом в розмірі 33397,00 грн /том 1 а.с. 97/.

На підставі зазначеного вище Акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області 29 квітня 2016 року сформовано податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 41746,00 грн (в т.ч., 33397,00 грн - основний платіж, 8349,00 грн - штрафні (фінансові) санкції) /том 1 а.с. 114/.

Не погоджуючись із зазначеним вище податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області, ТОВ "УПСК Діамент" звернулось до суду з даним позовом.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем, на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "РУМ ПЛЮС", у березні, квітні 2015 року зараховано до складу податкового кредиту суму ПДВ загалом в розмірі 33397,00 грн.

Однак, за результатами позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "УПСК Діамент" відповідач дійшов висновку про безпідставне віднесення вказаної суми податку до складу податкового кредиту, наслідком чого визначено заниження позивачем зобов`язання зі сплати ПДВ до бюджету загалом в розмірі 33397,00 грн.

Мотивуючи наведені доводи контролюючий орган зазначив, що позивачем не надано обґрунтованих розрахунків вартості оренди обладнання, договори оренди та додатки до них не містять відомостей про вартість обладнання, відсутня інформація, яка б дала можливість ідентифікувати орендоване обладнання. Не надано пояснень щодо мети отримання зазначених послуг, економічного ефекту від їх отримання, не надано підтверджуючих документів щодо використання орендованого обладнання у власній господарській діяльності. Крім того, зазначив, що не у всіх наданих ТОВ "УПСК Діамент" договорах, за якими орендоване обладнання фактично у подальшому використовувалось у власній господарській діяльності є інформація про конкретний об`єкт, на якому повинні виконуватися сервісні роботи, підприємством не надано доказів транспортування обладнання до місця призначення. Крім того, позивачем не надано доказів самостійного подальшого транспортування обладнання до об`єктів на яких виконувалися сервісні роботи. Також не надано даних щодо відображення оподаткованих господарських операцій в бухгалтерському обліку, у актах здачі - приймання робіт не зазначено місцезнаходження об`єкту, на якому встановлені агрегати, а лише зазначено назву та номер свердловини, без конкретної адреси. З поміж іншого, податковий орган посилався на інформацію облікової картки суб`єкта фіктивного підприємництва, складеної ст. о/у ОУ ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві відносно ТОВ "РУМ ПЛЮС".

Оцінивши наведені доводи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з абзацом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду /пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України/.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Таким чином, визначальним у питанні перевірки правомірності формування платником податку показників податкової звітності з ПДВ є безпосереднє дослідження факту здійснення господарської операції (її реальності/товарності), на підставі якої таким платником сформовано дані податкового обліку.

До матеріалів справи залучено копії договорів оренди обладнання від 30 січня 2015 року № 48, № 49 /том 1 а.с.115-121, 128-134/, за умовами яких ТОВ "РУМ-ПЛЮС" (орендодавець) передає, а ТОВ "УПСК Діамент" (орендар) приймає в тимчасове оплатне користування обладнання ємність для спец рідин, внутрішньо свердловинна компоновка для освоєння, чотирьохплашковий превентор, універсальний превентор, обв`язка насосного агрегату.

На підтвердження правомірності віднесення до складу податкового кредиту:

- у березні 2015 року спірної суми ПДВ позивач надав, зокрема, копію податкової накладної від 31.03.2015 року №331089 /том 1 а.с. 139/,

- квітні 2015 року спірної суми ПДВ позивач надав, зокрема, копію податкової накладної від 30.04.2015 року №430077 /том 1 а.с. 149/.

Дослідивши копії вищевказаних податкових накладних суд встановив, що вони формально відповідають вимогам пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що наявність податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Так, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як визначено частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В силу статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Крім того, за приписами даної статті господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Враховуючи те, що згідно з вимогами статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит має бути підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського обліку (перелік яких залежить від виду господарських операцій), що у своїй сукупності свідчитимуть про наявність розумних економічних причин, ділової мети та руху активів в ході здійснення господарських операцій.

На підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій позивач надав копії актів приймання-передачі обладнання та актів здачі-приймання робіт (надання послуг), платіжне доручення про оплату оренди обладнання на суму 147600,00 грн, технічне завдання щодо проведення робіт, документи на підтвердження наявності трудових ресурсів на підприємстві /том 1 а.с. 141-142, 146-147, 159/.

Дослідивши в судовому засіданні вказані копії документів, суд дійшов висновку, що вони не в повній мірі розкривають зміст господарських операцій з надання в оренду виробничного обладнання, а тому не визнаються судом в якості достатніх та належних доказів у справі. При цьому, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Таким чином, будь-які господарські операції можуть бути відображені платником податків у податковому обліку лише в разі наявності відповідних записів за даними бухгалтерського обліку такого платника. При визначенні об`єкта оподаткування податком на додану вартість платник податку має враховувати саме дані бухгалтерського обліку, які (дані) мають в повній мірі відображати зміст конкретної господарської операції.

Окрім того, в ході розгляду справи не знайшли належного підтвердження доводи позивача про ймовірне використання орендованого у ТОВ "РУМ-ПЛЮС" обладнання в межах господарської діяльності.

Позивачем не надано обґрунтованих розрахунків вартості оренди обладнання та розрахунку вартості виконання сервісних робіт для СП "Полтавська газонафтова компанія", ТОВ "Карпатигаз", ТОВ "Полтавська транспортна компанія", ПАТ "Природні ресурси", ТОВ "Укрістгаз", що унеможливлює встановлення наявності економічної вигоди для позивача із вчинення господарських операцій з оренди обладнання та подальшого виконання сервісних робіт за його допомогою.

Суд не бере до уваги бухгалтерську довідку, надану позивачем до суду, оскільки зі змісту останньої не можливо встановити чистий прибуток підприємства від оренди обладнання у ТОВ "РУМ ПЛЮС" та подальшого його використання для проведення робіт на свердловинах замовників.

Крім того, варто зазначити, що ні залучені до матеріалів справи договори оренди, ні акти приймання-передачі обладнання не містять відомостей про вартість обладнання.

Так само, позивачем на вимогу суду не надано доказів транспортування орендованого обладнання від орендодавця.

При цьому, посилання позивача на те, що транспортування обладнання здійснювалось за рахунок Орендодавця суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Зокрема, матеріали справи не містять відомостей про оплату позивачем послуг з транспортування обладнання чи включення вартості таких послуг до загальної суми господарської операції з оренди обладнання.

За відсутності належних документальних підтверджень отримання виробничого обладнання в оренду та постановки його на облік, відсутні підстави вважати, що таке обладнання було передано позивачу.

Що стосується посилань позивача на перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "РУМ-ПЛЮС" із призначенням платежу "за оренду обладнання", суд зазначає, що сам по собі факт перерахування коштів не є беззаперечним свідченням здійснення договірними сторонами реальних господарських операцій.

Надані позивачем документи у своїй сукупності не містять жодного доказу наявності в орендодавця хоча б якого-небудь обладнання та його переміщення у просторі від орендодавця до орендаря і одержання останнім.

Із наданих позивачем дозволів Держгірпромнагляду № 078.12.53-11.20.0 та № 083.12.53-11.20.0 вбачається, що ТОВ "УПСК Діамент" дозволяється експлуатувати машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки: електрообладнання, призначене для експлуатації (застосування) у вибухонебезпечних зонах; електрогенераторна установка, тип ХР, серія 40, модифікація РЗ, виробник FG Wilson, Великобританія, 2009 року виготовлення, кількість 1 од.; електрогенераторна установка, тип Р, серія 44, модифікація EЗ, виробник РС, FG Wilson, Великобританія, 2009 року виготовлення, кількість 1 од.; посудини, що працюють під тиском понад 0,05 МПа; ємність кріогенна - модель СVА-ЗК-45-ТМ, виробник Cryogenic Vessel Alternatives, США, 2009 року виготовлення, кількість 1 од.; технологічне устаткування об`єктів нафтогазовидобувної промисловості: колтюбінгова установка СТ-218, виробник США, 1993 року виготовлення, кількість 1 од.; азотна газифікаційна установка модель 180К-8К, виробник виробник Cryogenic Vessel Alternatives, США, 2009 ріку виготовлення, кількість 1 од.; насосна установка блочного типу 8КЮСР-75, виробник «GARDNER DENVER», США, 1993 року виготовлення, кількість 1 од.; технологічне устаткування об`єктів нафтогазовидобувної промисловості: утримувач гнучкої труби УГТ - 80x70, рік виготовлення 2012, виробник Selekt Energy Systems Inc., Канада, кількість 1 од.

Натомість у наданих позивачем документах на підтвердження використання орендованого обладнання у своїй господарській діяльності відсутні відомості про індивідуальні ознаки та технічні характеристики внутрішньо свердловинної компоновки для освоєння, чотирьохплашкового превентора, універсального превентора, ємності для спец рідин, обв`язки насосного агрегату, які за твердженням позивача орендовані ним у ТОВ "РУМ ПЛЮС". А тому встановити чи мав позивач право на експлуатацію вищевказаного обладнання у своїй господарській діяльності не можливо.

Крім того, позивачем не надано до суду технічних паспортів орендованого обладнання.

А згідно наданої представником відповідача копії листа Управління Держпраці у Полтавській області про надання інформації від 21.06.2016 року № 2310/08-11 /том2 а.с. 139/ ТОВ "РУМ ПЛЮС" дозволи не видавались, декларації відповідності його матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки за 2015 рік до Управління Держпраці у Полтавській області не подавались.

Для підтвердження факту перевезення орендованого обладнання до місця виконання сервісних робіт ТОВ "УПСК Діамент" надано договір про транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажним автомобільним транспортом від 02.01.2015 року № 1 та товарно-транспортні накладні. Однак, зі змісту вказаних документів, суд не вбачає за можливе встановити, що на зазначені свердловини ТОВ "Карпатигаз" транспортувалося саме те обладнання, яке було орендоване у ТОВ "РУМ ПЛЮС" у березні, квітні 2015 року.

Так, для підтвердження факту подальшого використання орендованого обладнання у своїй господарській діяльності позивачем надано до суду копії технічних завдань, планів робіт. Однак вказані документи не містять чіткої та вичерпної інформації стосовно того, за якою саме адресою виконувалися сервісні роботи ТОВ "УПСК Діамент". Крім того, із їх змісту не можливо ідентифікувати, що саме обладнання орендоване згідно договорів від 30.01.2015 року № 48 та від 30.01.2015 року № 49 використовувалося ТОВ "УПСК Діамент" у своїй господарській діяльності у подальшому.

Залучені до матеріалів справи копії договорів ТОВ "УПСК Діамент" з СП "Полтавська газонафтова компанія", ТОВ "Карпатигаз", ТОВ "Полтавська транспортна компанія", ПАТ "Природні ресурси", ТОВ "Укрістгаз" не містять відомостей про конкретний об`єкт на якому позивач повинен виконати сервісні роботи. Крім того відсутнє розмежування договорів, які мають і які не мають відношення до виконання сервісних робіт орендованим у ТОВ "РУМ ПЛЮС" обладнанням.

При цьому, суд не приймає в якості належних доказів у справі залучені до матеріалів копії договорів надання послуг, актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) та податкових накладних, оскільки останні не містять жодних відомостей про використання саме того обладнання, про оренду якого у ТОВ "РУМ-ПЛЮС" стверджує позивач.

Сама лише наявність кваліфікованого персоналу не може свідчити про реальність спірних господарських операцій щодо оренди обладнання. Крім того, позивач не надав відомостей про фактичний допуск працівників до виконання робіт за допомогою орендованого обладнання, закріплення такого обладнання за співробітниками підприємства, проведення з ними інструктажів тощо.

Позивачем ні до перевірки, ні до суду не надано кошторису проведення сервісних робіт для замовників сервісних послуг. Таким чином, суду не видається можливим встановити вартість сервісних робіт із залученням орендованого у ТОВ "РУМ ПЛЮС" обладнання і визначити чи досягло ТОВ "УПСК Діамент" економічної вигоди вчиняючи вказані господарські операції. А саме поняття сервісні роботи не розкриває змісту та характеру проведення робіт тим обладнанням, яке було орендоване позивачем у ТОВ "РУМ ПЛЮС".

Однак, як зазначалося судом вище, визначальним у даному питанні є саме підтвердження реальності (товарності) спірних господарських операцій.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 25.01.2021 у цій справі, судами попередніх інстанцій не надано будь-якої оцінки доводам податкового органу щодо відсутності реального здійснення господарських операцій між Товариством та ТОВ "Рум Плюс" з огляду на обставини, викладені у обліковій картці суб`єкта фіктивного підприємництва, складеної старшим оперуповноваженим ОУ ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві відносно ТОВ "Рум Плюс", у якій зазначено, що згідно наданих 29.05.2015 ОСОБА_1 пояснень, вона не має відношення до діяльності ТОВ "Рум Плюс", фактично ніколи не була його директором, засновником або головним бухгалтером, ніколи не виготовляла та не підписувала будь-яких документів від імені зазначеного товариства. Також, поза увагою судів була залишена нотаріально засвідчена заява ОСОБА_1 від 24.09.2015, у якій ОСОБА_1 вказує про її участь у складі засновників ТОВ "Рум Плюс" у період з 02.04.2015 по 08.06.2015.

Суд враховує висновки, що викладені у вказаній постанові від 25.01.2021 у справі 816/791/16.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Верховним Судом критеріїв, судом під час розгляду справи надано оцінку вищезазначеним обставинам та відповідним письмовим доказам.

Як стверджує представник відповідача, відповідно до облікової картки суб`єкта фіктивного підприємництва, складеної ст. о/у ОУ ДПІ у Соломянському районі ГУ ДФС у м. Києві відносно ТОВ "Рум Плюс" () встановлено, що товариство зареєстровано (перереєстровано) та впроваджено фінансово-господарську діяльність без відмова та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників. За отриманою інформацією ОСОБА_1 надала пояснення 29.05.2015 року /а.с. 31 зворот- 33/.

Так, згідно змісту письмових пояснень ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отриманих ст. о/у ОУ ДПІ у Соломянському районі ГУ ДФС у м. Києві майору податкової міліції І.В. Самутіну, яким встановлено особу ОСОБА_1 , остання зазначила: "Про те, що являюся директором, зокрема, ТОВ "Рум Плюс" () їй нічого не відомо, про таке товариство чує вперше. Фактично не була засновником, директором чи головним бухгалтером будь-якого підприємства. Про те, що являюсь директором, зокрема, ТОВ "Рум Плюс" () дізналася від працівників податкової міліції. На посаду директора або головного бухгалтера будь-якого підприємства я нікого ніколи не призначала. Ведення бухгалтерського та податкового обліку, зокрема, на ТОВ "Рум Плюс" я нікому не доручала та особисто ніколи не займалася ведеднням такого обліку на зазначеному підприємстві. Печатки ТОВ "Рум Плюс" () я не замовляла для виготовлення та ніколи їх не отримувала. Місцезнаходження фінансово-господарської, бухгалтерської та податкової документації ТОВ "Рум Плюс" () мені не відомо. Ключі для подачі електронної звітності ТОВ "Рум Плюс" () не отримувала, договори на подачу електронної звітності ніколи не підписувала. Я ніколи не виготовляла та не підписувала будь-яких документів від імені директора, засновника та головного бухгалтера ТОВ "Рум Плюс" (), в тому числі податкові накладні, видаткові накладні, договори, акти виконаних робіт, акти прийому-передачі, рахунки-фактури, довіреності, податкову звітність. Також повідомляю, що навесні 2015 року мною був втрачений паспорт громадянина України."

Необхідно відзначити, що гр. ОСОБА_1 особисто підписано вказані пояснення з відміткою про те, що до їх змісту зауважень та скарг вона не має /а.с. 33, том 2/.

Суд звертає увагу, що під час перевірки податковим органом опрацьовано облікові дані ТОВ "Рум Плюс" () та встановлено, що у період перевірки ТОВ "УПСК Діамент" (у лютому - квітні 2015) по взаємовідносинам з ТОВ "Рум Плюс" () встановлено, що на первинних документах значиться прізвище ОСОБА_2 та підпис зазначеної особи на первинних документах, зокрема, податковій накладній ТОВ "Рум Плюс" від 31.03.2015 №331089, від 30.04.2015 №430077, актах здачі-приймання обладнання по договору оренди №49 від 30.01.2015, актах здачі-приймання робіт №430077 від 30.04.2015, рахунок на оплату №430077 від 30.04.2015.

Посилання на вищезазначені обставини наявні в акті перевірки від 19.04.2016 №135/16-31-14-06-08/37710195 /а.с. 77, том 1/, а тому використання таких пояснень ОСОБА_1 під час перевірки під сумнів не ставиться.

Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_1 від 24.09.2015, адже пояснення, зазначені в цій заяві про те, що в період з 02.04.2015 по 08.06.2015 вона була учасником ТОВ "РУМ ПЛЮС", надані лише 24.09.2015, тоді як спірні правовідносини між ТОВ "Рум Плюс" та ТОВ "УПСК Діамент" відбувалися в березні, квітні 2015 року.

До того ж, суд звертає увагу, що пояснення надані ОСОБА_1 старшому о/у ОУ ДПІ у Соломянському районі ГУ ДФС у м. Києві майору податкової міліції І.В. Самутіну датовані 29.05.2015, тобто отримані значно раніше, тих пояснень, які ОСОБА_1 надала у нотаріально посвідченій заяві 24.09.2015.

Крім того, важливо зазначити, що нотаріусом 24.09.2015 засвідчено лише справжність підпису ОСОБА_1 та встановлено її особу. Зміст заяви ОСОБА_1 від 24.09.2015 та достовірність вказаних в ній відомостей нотаріусом не перевірялися. При цьому, варто акцентувати увагу на тому, що ОСОБА_1 нотаріусом не попереджалась кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що у спірний період у ОСОБА_1 як уповноваженої особи ТОВ "РУМ ПЛЮС" був наявний сертифікат ключа електронного цифрового підпису, а тому всі бухгалтерські та податкові документи підписувалися нею особисто за допомогою такого ключа, з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, у своїх поясненнях від 29.05.2015 ОСОБА_1 що навесні 2015 нею був втрачений паспорт громадянина України, та про те, що ключі для подання електронної звітності по ТОВ "РУМ ПЛЮС" нею не отримувалися, довіреності на право представляти її інтереси в будь-яких органах не надавалися.

Так, згідно Регламенту роботи акредитованого центру сертифікованих ключів ТОВ "Центр сертифікованих ключів "Україна" та роз`яснень Міністерства доходів і зборів України "Отримання послуг Електронного цифрового підпису", вересень 2013 року, в разі неможливості особистої присутності заявника в АЦСК ІДД від може бути представлений довіреною особою. У цьому випадку заявник надає довіреність засвідчену підписом керівника підприємства з прикладенням його печатки або у разі відсутності печатки - нотаріально, на здійснення процедури реєстрації заявника у реєстрі підписувачів АЦСК ІДД та генерації ключів підписувача у АЦСК ІДД.

Таким чином, наявність сертифікату ключа електронного підпису електронних документів юридичної особи не є безумовним підтвердженням того, що цей ключ був отриманий саме ОСОБА_1 , оскільки процедура такого отримання не виключає відсутність підписувача за наявності копії його паспорта та довіреної особи. Вказане у свою чергу ставить під сумнів реальність господарських відносин між позивачем та ТОВ "РУМ ПЛЮС".

Додаткового суд зазначає, що згідно постанови Господарського суд Полтавської області від 17.10.2019 по справі №917/1500/18 визнано банкрутом товариство з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент" (м. Полтава, вул. Конституції, 13, ідентифікаційний код 37710195) /а.с. 201-210, том 3/.

Зважаючи на ненадання позивачем на перевірку та в ході розгляду справи в суді належних та допустимих доказів фактичного отримання та використання у власній господарській діяльності виробничого обладнання, про оренду якого у ТОВ "РУМ-ПЛЮС" стверджує позивач, суд дійшов висновку про безтоварний характер спірних господарських операцій.

Залучені до матеріалів справи письмові докази у своїй сукупності не підтверджують наявності в діях позивача ділової мети щодо вчинення господарських операцій та можливого руху активів в ході здійснення таких операцій.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача про те, що вказані господарські операції не носили реального характеру, а відображення їх результатів у податковому обліку ТОВ "УПСК Діамент" здійснено безпідставно.

Відтак, суд підтверджує правомірність доводів відповідача про порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пункту 201.1 та 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого платником податків занижено зобов`язання зі сплати податку на додану вартість за березень, квітень 2015 року у розмірі 33397,00 грн.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 29.04.2016 року № . Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів, що свідчили б про реальність здійснення господарських операцій між ТОВ "УПСК Діамент" та ТОВ "РУМ-ПЛЮС" у березні, квітні 2015 року. Тобто, платником податків не доведено правомірність віднесення до складу податкового кредиту за березень, квітень 2015 року суми ПДВ в розмірі 33397,00 грн.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. А позовні вимоги ТОВ "УПСК Діамент" не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та повністю спростовані в ході розгляду справи судом.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову ТОВ "УПСК Діамент" повністю.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент" до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27 квітня 2021 року.

Головуючий суддя Г.В. Костенко