Справа № 480/8930/20
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 р. Справа № 480/8930/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що в період з 01.08.1988 р. по 02.09.2002 р. вона працювала викладачем по класу баяна в Дитячій музичній школі селища Липова Долина, згодом, у зв`язку з реорганізацією, - в дитячій школі мистецтв, в період з 11.04.2005 р. по 16.10.2006 р. - викладачем по класу баяна Липоводолинської дитячої школи мистецтв, з 17.10.2006 р. - викладачем по класу баяна в Дитячій музичній школі м. Ромни Сумської області, з 25.02.2019 р. у зв`язку із внесенням змін посада має назву "викладач мистецької школи по класу баяна". 02.07.2020 р. вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". До заяви було додано усі документи, які підтверджують її право на пенсію за вислугу років, однак їй відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного спеціального стажу 26 років 6 місяців. За підрахунками відповідача її спеціальний стаж складає 3 роки 5 місяців, при цьому до її спеціального стажу не було зараховано періоди роботи викладачем в музичній школі з 01.01.1992 р. по 02.09.2002 р. та з 11.04.2005 р. по 11.10.2017 р., оскільки відповідно до Закону України "Про освіту" школи мистецтв, студії, початкові спеціалізовані мистецькі заклади належать до позашкільних навчальних закладів, а посада викладача в позашкільних навчальних закладах не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909. Вважає таке рішення протиправним та зазначає, що факт зайнятості на зазначеній роботі підтверджується даними трудової книжки та оригіналами відповідних письмових документів. У зв`язку з цим відмова відповідача зарахувати до її спеціального стажу період роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років є протиправною та такою, що порушує її конституційні права та гарантії на належний соціальний захист. Просить позов задовольнити.

Відповідач про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення йому копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, але у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав. З огляду на положення ч. 6 ст. 162 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.10.2020 р. позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років, до якої було додано усі документи, які підтверджують її право на пенсію за вислугу років.

Листом від 10.11.2020 р. відповідач відмовив позивачці у призначенні пенсії через відсутність необхідного спеціального стажу 26 років 6 місяців. За підрахунками відповідача її спеціальний стаж складає 3 роки 5 місяців, при цьому до спеціального стажу не було зараховано період роботи викладачем в музичній школі з 01.01.1992 р. по 02.09.2002 р. та з 11.04.2005 р. по 11.10.2017 р., оскільки відповідно до Закону України "Про освіту" школи мистецтв, студії, початкові спеціалізовані мистецькі заклади належать до позашкільних навчальних закладів, а посада викладача в позашкільних навчальних закладах не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 (а.с.9,10).

Суд не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивача спірний період роботи та призначити їй пенсію за вислугу років необґрунтованою з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні засади державного пенсійного забезпечення визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон), який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ст. 51 Закону окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком, встановлюються пенсії за вислугу років.

Відповідно до ст. 52, пункту "е" ч. 1 ст. 55 Закону право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У редакції до внесення змін в абзац перший пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на підставі Закону України від 24.12.2015 р. N 911-VIII він був викладений в редакції: "Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.".

Рішенням Конституційного Суду України від 4 червня 2019 року N 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року N 911-VIII, та передбачено, що дані положення втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 04.09.2019 р. при вирішенні питання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи Пенсійного фонду України, зокрема і відповідач у справі, мають керуватися вказаною нормою в редакції до внесення змін Законом N 213-VIII та Законом N 911-VIII.

У даному випадку станом на день звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії позивач досягла 50 років, її загальний трудовий стаж становить більше 27 років, з яких стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, складає 26 років 6 місяців 26 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не зараховано до спеціального стажу позивача періоди роботи викладачем в дитячій музичній школі з 01.01.1992 р. по 02.09.2002 р. та з 11.04.2005 р. по 11.10.2017 р.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про освіту" від 23 травня 1991 року1060-XII (чинному на час роботи позивача на посаді викладача музичної школи) структура освіти включає, зокрема, позашкільну освіту.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про позашкільну освіту" заклади позашкільної освіти можуть функціонувати, зокрема, у формі шкіл мистецтв.

За змістом ст. 15 Закону України "Про позашкільну освіту" позашкільна освіта у закладах позашкільної освіти може здійснюватися за художньо-естетичним напрямом, який забезпечує розвиток творчих здібностей, обдарувань та здобуття вихованцями, учнями і слухачами практичних навичок, оволодіння знаннями в сфері вітчизняної і світової культури та мистецтва.

Початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші) також передбачені Переліком типів позашкільних навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 р. N 433 (п. 6 цього Переліку).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. N 963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" викладачі всіх спеціальностей включені до переліку посади педагогічних працівників.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту" педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

На підставі Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909, посада викладача музичної школи належить до посад у закладах і установах освіти, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років.

Таким чином, посада викладача дитячої музичної школи належить до посад педагогічних працівників, які відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" мають право на пенсію за вислугу років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з матеріалів справи, факт зайнятості позивача на зазначеній роботі підтверджується даними трудової книжки, довідкою від 11.09.2020 р. № 269, довідкою від 10.09.2020 р. № 50 (а.с.7-8,11,12).

Таким чином, період роботи позивача на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, підтверджений належними та допустимими доказами, що, у свою чергу доводить протиправність дій відповідача щодо відмови в призначенні їй даного виду пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналіз даної норми дозволяє дійти висновку, що під час розгляду справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного в позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві. Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Враховуючи, що відповідач, не зарахувавши спірні періоди роботи до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, не дотримався вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення", такі дії не можуть відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи з 01.01.1992 р. по 02.09.2002 р., з 11.04.2005 р. по 16.10.2006 р. та з 17.10.2006 р. по 11.10.2017 р. на посаді викладача по класу баяна в дитячій музичній школі є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд з урахуванням ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає необхідним зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з дати звернення з заявою про призначенням пенсії, що, у свою чергу, буде обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, та відповідає висновку Верховного Суду України, який у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 840,80 грн в рахунок відшкодування судового збору (а.с.16).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ідентифікаційний код 21108013) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти, періоди роботи: з 01.01.1992 р. по 02.09.2002 р. на посаді викладача по класу баяна в Дитячій музичній школі селища Липова Долина, реорганізованої з 01.09.1998 р. в Липоводолинську дитячу школу мистецтв; з 11.04.2005 р. по 16.10.2006 р. на посаді викладача по класу баяна Липоводолинської Дитячої школи мистецтв; з 17.10.2006 р. по 11.10.2017 р. на посаді викладача по класу баяна Дитячої музичної школи м. Ромни.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з дати звернення з заявою про призначенням пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 840,80 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах