Справа № 460/4091/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/4091/20 пров. № А/857/2926/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року (суддя першої інстанції Дудар О.М., м. Рівне, повний текст складено 20.11.2020),

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (далі ТОВ «Даліс Аутомотів Груп», позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення №UA/204120/2020/000153/2 від 18.05.2020 про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у задоволенні позову повністю відмовлено.

Не погодившись із рішенням, вважаючи таке незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, його оскаржило ТОВ «Даліс Аутомотів Груп». Просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним, суперечить встановленому законом порядку коригування митної вартості. ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» було подано для митного оформлення усі документи, передбачені Митним кодексом України. У поданій митній декларації митна вартість товару позивачем була визначена за вартістю поставки згідно з контрактом. Проте, відповідачем протиправно здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Відповідач безпідставно поставив під сумнів увесь поданий декларантом перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки ним не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Суд не мав права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження митного органу при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач стверджує, що прайс-лист не є документом, який має містити комерційні умови. Комерційні умови встановлені сторонами в контракті та інвойсі. Також, поза увагою суду залишився той факт, що ідентичний товар за тим самим контрактом, в межах одного замовлення, за тими ж цінами та на тих же комерційних умовах розмитнювався в попередніх періодах. Крім того, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач не зазначив в чому саме полягає неможливість визначення митної вартості за попередніми методами,

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на його електронну адресу, судова повістка одержана відповідачем 05.04.2021 о 11:35 год, що підтверджено звітом про доставку електронного листа.

У судовому засіданні представник позивача Бойко Ю.В. підтримав вимоги апеляційної скарги та надав пояснення, аналогічні викладеним в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (код за , місцезнаходження: 35500, Рівненська область, м.Радивилів, вул.І.Франка, 29Б,) зареєстроване як юридична особа 17.02.2017 (номер запису: 0000800), зареєстроване як платник податків у контролюючому органі 17.02.2017. Основний вид діяльності товариства за КВЕД 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

18 червня 2019 року ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» (Покупець) укладено з компанією-нерезидентом SHANDONG HOGNSHENG RUBBER TECHNOLOGY., CO LTD (далі Продавець) контракт №HSTYREWWR026-10190618 (далі Контракт), предметом якого є продаж та поставка автомобільних запасних частин (далі іменується «Товар») Продавцем Покупцеві, а також придбання та приймання даного Товару Покупцем (а.а.с.73-85).

Згідно п.1.2 зазначеного Контракту проданий та придбаний товар поставляється партіями протягом терміну дії даного договору. Асортимент, ціна та кількість кожної одиниці поставки, її загальна вартість, розмір знижок, терміни відвантажень визначаються Сторонами в інвойсах на кожну поставку за даним Договором.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 Контракту сума договору складається із сум виставлених інвойсів. В рамках даного договору, якщо інше не обумовлено відповідним інвойсом, всі питання, що стосуються валют, регулюються та розраховуються в доларах США. Зокрема, це стосується цін на Товар його замовлення та поставки.

По кожній поставці Сторони домовляються про терміни поставки, які підтверджуються у відповідному інвойсі на підставі правил Incoterms 2010. Умови поставки CIF Чорноморськ, Україна, якщо інше не вказано в інвойсі (п.3.1 Контракту).

Згідно п.4.1 Контракту оплата вартості Товару, замовленого заявкою на кожну партію, буде здійснюватися Покупцем одним із нижчезазначених способів: 1) 100% передоплати протягом 30 днів із дати виставлення проформи-інвойсу; 2) передоплати в розмірі 30% від суми рахунка-проформи до початку виробництва та 70% по факту готовності замовлення; 3) відстрочки платежу на 60 днів із дня виставлення інвойсу за взаємною згодою. Спосіб оплати вказується в інвойсі.

18 травня 2020 року декларантом ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» з метою оформлення імпортованого товару (шини автомобільні) подано до Поліської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA204120/2020/036436 (а.а.с.30-32).

Для проведення митного оформлення товару до зазначеної митної декларації було додано наступні документи: контракт від 18.06.2019 №HSTYREWWR026-10190618 (а.а.с.73-91), пакувальний лист від 30.03.2020 (а.а.с.95-96), рахунок-фактура від 30.03.2019 №HSTYREWWR026-2020330 (а.а.с.93-94), повідомлення SWIFT від 19.12.2019 (а.а.с.99-100), повідомлення SWIFT від 07.05.2019 (а.а.с.97-98), прайс постачальника від 01.12.2019 (а.а.с.101-114), коносамент МАЕU №910521399 (а.а.с.118-119), сертифікат походження товару №20С3705В0798/00178 (а.а.с.120-121), страховий поліс від 30.03.2020(а.а.с.122-123), транспортна накладна від 17.05.2020 А№036549, копії митних декларацій країни відправлення від 30.03.2020 №00227841 та №00227845(а.а.с.124-130).

У поданій митній декларації митна вартість імпортованого товару позивачем була визначена за вартістю поставки, на рівні 514240,61 грн, що еквівалентно 19304,78дол. США за курсом НБУ на день заявлення товару до митного оформлення (а.с. 26).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що такі документи містять розбіжності, зокрема:

1) не подано проформу від 06.12.2019, яка зазначена в платіжному документі від 19.12.2019;

2) не подано банківські платіжні документи, за якими було сплачено вартість товару продавцеві у повному обсязі п.4.1 контракту від 18.06.2019 HSTYREWWR026-10190618 та рахунок від 19.12.2019 та 30.03.2020 передбачено здійснення оплати в розмірі 30% від суми проформи та 70% по факту готовності замовлення;

3) наданий декларантом документ під кодом 3014 (прейскурант (прайс-лист) виробника товарів) не для широкого кола осіб, не містить терміну дії.

Митним органом шляхом надіслання 18.05.2020 електронного повідомлення (а.с.138) запропоновано позивачу надати додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару; 2) прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; 3) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 4) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 5) переклад митної декларації країни-відправлення; 6) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У зазначеному електронному листі декларанта також було повідомлено про те, що митниця володіє інформацією, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів №1 та №2 МД №UA500020/2020/213187.

На вимогу Поліської митниці Держмитслужби декларантом було додатково подано рахунок-проформу від 06.12.2019 №HSTYREWWR026-20191206 (а.а.с.115-117, 5).

Заявою від 18.05.2020 №18/05 декларантом було повідомлено про відсутність додаткових запитуваних документів.

Враховуючи зазначені обставини, у зв`язку з ненаданням декларантом витребуваних митним органом додаткових документів, за результатом проведеної процедури консультації, Поліською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 18.05.2020 №UA204120/2020/000153/2 (а.а.с.28-29), згідно з яким митну вартість імпортованого ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» товару скориговано наступним чином:

-товар №1 - 617468,84грн (у валюті контракту 23180,00 дол. США);

-товар №2 314227,18грн (у валюті контракту 11796,20 дол. США).

Згідно з рішенням від 18.05.2020 №UA204120/2020/000153/2 митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаних митними органами митних вартостей, акта (з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів заявлених до митного оформлення товарів), зокрема, за МД від 12.05.2020 №UA500020/2020/213187(а.с.49).

Також, відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2020/00617 (а.с.3).

19.05.2020 позивачем на підставі рішення про коригування митної вартості товару було подано до митного органу митну декларацію №UА204120/2020/036774 (а.а.с.26-27), згідно з якою в графі 12 «Відомості про вартість» зазначено 780958,62 грн, у графі 45 «Коригування 512947,19 грн, у графі 43 «Код МВВ» 1/6.

За зазначеною митною декларацією було здійснено митне оформлення товару для випуску у вільний обіг на підставі положень ст.55 МК України із застосуванням заходів гарантування відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах є підставою для запитування Митницею у декларанта додаткових документів, встановлених статтею 53 МК України. Надані позивачем документи містили розбіжності щодо умов оплати, умов поставки, а обставини зовнішньоекономічної операції не відповідали умовам Контракту. У зв`язку з встановленими розбіжностями у поданих документах, відповідач в електронному повідомленні від 18.05.2020 серед іншого, на виконання вимог ст.254 МК України, просив позивача для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, надати переклад митної декларації країни-відправлення. Позивач зажаданого перекладу не надав, як не надав на вимогу відповідача інших додаткових документів, які б спростовували чи усували недоліки та розбіжності у поданих до митного оформлення документах. Отже, запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару. Зажадані відповідачем під час консультацій додаткові документи (крім рахунку-проформи від 06.12.2019) декларант не надав. Митним органом було проведено процедуру консультацій з декларантом з метою визначення митної вартості товару, придбаного позивачем, та застосовано послідовність методів визначення вартості товару, що підтверджується змістом оспорюваного рішення. У зв`язку з неможливістю застосування методів щодо ідентичних та подібних товарів, методів віднімання та додавання, що обґрунтовано у оскарженому рішенні (з підстав відсутності у митного органу належної інформації), митна вартість товару (шин автомобільних), придбаного та ввезеного позивачем була скоригована відповідачем за методом митної вартості товару, визначеного підпунктом "ґ" пункту 2 частини першої статті 57 МК України - резервним методом.

Враховуючи виявлені розбіжності у числових значеннях в обов`язкових документах, відсутність інших документально підтверджених витрат на транспортування товару, а також враховуючи ненадання позивачем додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару (автомобіля), суд дійшов висновку, що прийняття посадовою особою відповідача спірного рішення про коригування митної вартості товару з урахуванням вищенаведених розбіжностей у документах, які не усунуті позивачем, є обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 (далі МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Пунктом 1 частини першої статті 50 МК України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Згідно частини восьмої-одинадцятої статті 52 МК України, у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій статті 53 МК України наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини шостої цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Отже, стаття 53 МК України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:

у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 МК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості органом доходів і зборів лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно частин другої, третьої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 МК України).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 55 МК України).

При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Встановлено, що 18 червня 2019 року ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» (Покупець) укладено з компанією-нерезидентом SHANDONG HOGNSHENG RUBBER TECHNOLOGY., CO LTD (далі Продавець) контракт №HSTYREWWR026-10190618 (далі Контракт), предметом якого є продаж та поставка автомобільних запасних частин (далі іменується «Товар») Продавцем Покупцеві, а також придбання та приймання даного Товару Покупцем.

Вказаним Контрактом встановлено, що проданий та придбаний товар поставляється партіями протягом терміну дії даного договору. Асортимент, ціна та кількість кожної одиниці поставки, її загальна вартість, розмір знижок, терміни відвантажень визначаються Сторонами в інвойсах на кожну поставку за даним Договором.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 Контракту сума договору складається із сум виставлених інвойсів. В рамках даного договору, якщо інше не обумовлено відповідним інвойсом, всі питання, що стосуються валют, регулюються та розраховуються в доларах США. Зокрема, це стосується цін на Товар його замовлення та поставки.

По кожній поставці Сторони домовляються про терміни поставки, які підтверджуються у відповідному інвойсі на підставі правил Incoterms 2010. Умови поставки CIF Чорноморськ, Україна, якщо інше не вказано в інвойсі (п.3.1 Контракту).

Згідно п.4.1 Контракту оплата вартості Товару, замовленого заявкою на кожну партію, буде здійснюватися Покупцем одним із нижчезазначених способів: 1) 100% передоплати протягом 30 днів із дати виставлення проформи-інвойсу; 2) передоплати в розмірі 30% від суми рахунка-проформи до початку виробництва та 70% по факту готовності замовлення; 3) відстрочки платежу на 60 днів із дня виставлення інвойсу за взаємною згодою. Спосіб оплати вказується в інвойсі.

Із матеріалів справи видно, що відповідно до умов контракту №HSTYREWWR026-20190618 від 18.06.2019, укладеного з компанією Shandong Hognsheng Rubber Technology CO. LTD, позивачем в грудні 2019 року здійснено замовлення на поставку партії товарів на загальну суму 132299,39 доларів США.

Товар на зазначену суму поставлявся в п`яти контейнерах та розмитнений згідно МД UA204120/2020/015896 від 19.02.2020, МД UA204120/2020/015899 від 19.02.2020, МД UA204120/2020/015898 від 19.02.2020, МД UA204120/2020/026291 від 17.03.2020 та МД UA 204120/2020/036436 від 18.05.2020, за яким винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до умов договору та проформи № HSTYREWWR026-20191206 від 06.12.2019 позивач оплатив 30% вартості всього замовлення в сумі 39689,80 доларів США, що підтверджено повідомленням SWIFT від 19.12.2019.

При надходженні п`ятого контейнера позивач сплатив 70% вартості товарів у контейнері в сумі 19512,33 доларів США, що підтверджено повідомленням SWIFT від 07.05.2020.

Вказані обставини відповідають розрахунку вартості товару зазначеного у поданому декларантом інвойсі від 30.03.2020. Зокрема, в рядку «ADVANCED» (передоплата) зазначено 9879,06 доларів США, які були сплачені на умовах попередньої оплати, а в рядку «BALANCE» зазначено суму 19512,33 доларів США, яка підлягала до оплати покупцем.

Щодо висновку суду першої інстанції, що прайс-лист виробника від 01.12.2019 не є публічною офертою невизначеному колу покупців, містить ціни на умовах FOB без зазначення порту і таким чином надані позивачем документи містять розбіжності щодо умов оплати, умов поставки, а обставини зовнішньоекономічної операції не відповідають умовам Контракту, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Прайс-лист не є документом, який має містити комерційні умови. Комерційні умови встановлені сторонами в контракті та інвойсі. Прайс-лист є документом, який сформований та виданий виключно продавцем на підставі законодавства Китайської Народної Республіки. Ціни які зазначені прайс-листі це ціни, за якими продавець пропонує товар. Цей документ носить виключно інформаційний характер та не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару. Продавець та покупець відповідно до умов договору мають право домовитись про будь-яку ціну на товари, яка б відповідала як ринковій кон`юктурі, так і комерційним інтересам та очікуванням сторін.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на той факт, що ідентичний товар за тим самим контрактом, в межах одного замовлення, за тими ж цінами та на тих же комерційних умовах розмитнювався в попередніх періодах.

У матеріалах справи наявні митні декларації № UA 204120/2020/015896 від 19.02.2020, № UA 204120/2020/015899 від 19.02.2020, № UA 204120/2020/015898 від 19.02.2020, згідно яких відповідачем визнано митну вартість ідентичних товарів за основним методом ціною договору.

Щодо такої підстави для витребування додаткових документів та формування оскаржуваного рішення №UA/204120/2020/000153/2, як володіння митницею інформацією, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів №1 та №2 МД № UA5000/2020/213187, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Перелік підстав для формування митним органом вимоги про надання декларантом додаткових документів, що наведений у частині третій статті 53 МК України є виключним (вичерпним): у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; у разі якщо документи містять ознаки підробки; у разі якщо документи або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Однак, визначення ціни на кожну окрему партію товару визначається сторонами контракту на власний розсуд, зважаючи на обсяги постачання, котирування цін на сировину, технічних характеристик товару тощо.

Суд зазначає, що наявність у митного органу інформації щодо митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в ЄАІС ДФС, не свідчить та не може свідчити про факт навмисного заниження вартості товару.

Отже, при зверненні до митного органу щодо оформлення партії товару декларантом були надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товару і не містять розбіжностей, що вливають на їх визначення. Натомість, відповідачем жодним чином не обґрунтовано наявність сумнівів щодо повноти і достовірності заявлених числових показників митної вартості.

Таким чином, відповідачем не наведено обґрунтованих причин для зобов`язання декларанта подати додаткові документи, адже наданих декларантом документів було достатньо для визначення митної вартості за основним методом.

Положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни товару, вказаної у документах, які самі по собі вже засвідчують митну вартість товару.

Така позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того суд вважає, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Водночас рішення №UA/204120/2020/000153/2 не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товару почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх використання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач надав усі необхідні документи, передбачені МК України, для визначення митної вартості товару за ціною договору, а митниця не довела, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності рішення №UA/204120/2020/000153/2 від 18.05.2020 про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції в повній мірі та не може залишити його в силі.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Поліської митниці Держмитслужби №UA/204120/2020/000153/2 від 18.05.2020 про коригування митної вартості товарів.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби №UA/204120/2020/000153/2 від 18.05.2020 про коригування митної вартості товарів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 26.04.2021.