Справа № 480/1448/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Гелета С.М.

13 квітня 2021 р.Справа № 480/1448/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в:

03.03.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі ГУ НП в Сумській області) щодо нарахування та виплати їй - дружині (члену сім`ї) померлого ОСОБА_2 компенсації за 109 календарних днів (діб) невикористаних ним щорічної чергової оплачуваної відпустки;

- зобов`язати ГУ НП в Сумській області нарахувати та виплатити їй - дружині (члену сім`ї) померлого ОСОБА_2 компенсацію за 109 календарних днів (діб) невикористаних ним щорічної чергової оплачуваної відпустки в сумі 50.251,18 грн.;

- зобов`язати ГУ НП в Сумській області нарахувати та виплати їй - дружині (члену сім`ї) померлого ОСОБА_2 суму його середнього заробітку за весь період затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки ОСОБА_2 по день винесення рішення у справі;

- зобов`язати ГУ НП в Сумській області внести зміни до наказу від 21.11.2019 року № 439 о/с про виключення зі списків особового складу, у зв`язку зі смертю, включивши відомості про компенсацію за невикористані дні щорічних чергових оплачуваних відпусток тривалістю 146 діб.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , який до дня смерті перебував на посаді заступника командира роти патрульної служби поліції особливого призначення «Суми», та мав спеціальне звання полковник поліції. Наказом № 439 о/с від 21.11.2019 року «По особовому складу» з 13.11.2019 року її чоловіка було виключено зі списків особового складу у зв`язку зі смертю, встановлено надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 60 відсотків та щомісячну премію за листопад 2019 року у розмірі 14,114 відсотків з виплатою компенсації за 37 діб невикористаної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік. 29.11.2019 року їй, як дружині (члену сім`ї) ОСОБА_2 виплачено 23.466,84 грн. грошового забезпечення (його частину, пропорційно відпрацьованому ОСОБА_2 часу) за листопад 2019 року та компенсацію за 37 діб невикористаної чергової щорічної відпустки ОСОБА_2 .

Крім того, позивач зазначила, що 28.01.2020 року вона звернулась до ГУ НП в Сумській області із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити їй, як дружині та члену сім`ї померлого ОСОБА_2 , належної йому компенсації за невикористані ним дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за період з 07.11.2015 року по 31.12.2015 року у кількості 4 доби, з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року у кількості 45 діб, з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року у кількості 45 діб, з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року у кількості 15 діб, а також просила виплатити їй суму середнього заробітку за весь період затримки виплати компенсації за невикористані ним дні відпустки тривалістю 109 діб по день прийняття відповідальною особою відповідача відповідного рішення. Однак, відповідач листом № 12/Г-24 від 13.02.2020 року їй було надано інформацію про те, що питання компенсації за відпустку поліцейським врегульовано ч. 10 ст. 93 Закону України «Про національну поліцію» та п. 9 розділу ІІІ наказу МВС України від 06.04.2016 року № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» (далі - Порядок) та зазначено, що іншого порядку виплати компенсації за невикористану відпустку поліцейським чинним законодавством не передбачено.

Також, позивач зазначила, що 07.02.2020 року на підставі платіжного доручення № 418 від 06.02.2020 року проведено доплату частини грошового забезпечення ОСОБА_2 за листопад 2019 року у повному обсязі, однак компенсацію за невикористані дні відпустки ОСОБА_2 нарахована та виплачена не була, та компенсацію за затримку виплати коштів при звільненні нараховано та виплаченого не було.

У відзиві на адміністративний позов відповідач ГУ НП в Сумській області, не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 , зазначив, що 29.11.2019 року позивачу (дружині померлого ОСОБА_2 ) було виплачено грошове забезпечення ОСОБА_2 та компенсацію за 37 діб невикористаної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік. Виплата компенсації за невикористані дні відпусток за попередні роки не передбачена нормами спеціального законодавства.

Також, відповідач зазначив, що спеціальними нормами, що регулюють питання виплати компенсації за невикористані відпустки поліцейськими є Закон України «Про національну поліцію» та Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із спеціальними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 (далі Порядок № 260). За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Згідно п. 8 розділу V Порядку № 260 у разі смерті (загибелі) поліцейського членам сім`ї, батькам та утриманцям виплачується в установленому законодавством порядку грошове забезпечення повністю за той місяць, у якому сталася смерть, а також проводяться інші виплати, право на які виникло на день смерті, та виплачується грошова компенсація за невикористану чергову відпустку в році смерті (загибелі) поліцейського.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 року частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням зобов`язано ГУ НП в Сумській області внести зміни до наказу від 21.11.2019 року № 439о/с «По особовому складу» шляхом доповнення інформацією про кількість 109 діб невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки померлим ОСОБА_2 , а саме 4 доби невикористаної чергової відпустки за період з 07.11.2015 року по 31.12.2015 року, 45 діб за 2016 рік, 45 діб за 2017 рік, 15 діб за 2018 рік.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судом проведений розподіл судових витрат стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП в Сумській області частину витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн.

Висновок суду вмотивований тим, що у разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям.

Разом із тим, суд зазначив, що виплата такої компенсації (за 109 діб) повинна бути виплачена виключно спадкоємцям померлого, як передбачено КЗпП України та Закону України від 15.11.1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі Закон № 504/96-ВР). Розрахунок суми компенсації повинен бути проведений ГУ НП в Сумській області, виходячи із 109 днів невикористаної відпустки та середньоденного заробітку ОСОБА_2 , оскільки облік невикористаних днів, надання відпустки та здійснення нарахувань належить до виключної компетенції роботодавця, в даному випадку ГУ НП в Сумській області.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати ГУ НП в Сумській області нарахувати та виплати суму середнього заробітку за весь період затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки ОСОБА_2 , суд зазначив, що на відшкодування компенсації мав би право ОСОБА_2 у разі звільнення, що не було в даному випадку. ОСОБА_2 з особового складу не звільняли зі служби в поліції у відповідності до Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII), а було виключено із списків особового складу у зв`язку із смертю.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ НП в Сумській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу ГУ НП в Сумській області без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що наказом ГУ НП в Сумській області від 21.11.2019 № 439 о/с полковника поліції ОСОБА_2 , заступника командира роти патрульної поліції особливого призначення «Суми» Головного управління Національної поліції в Сумській області, з 13.11.2019 року виключено зі списків особового складу у зв`язку зі смертю, встановлено надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 60 відсотків та щомісячну премію за листопад 2019 року у розмірі 14.114 відсотків, з виплатою компенсації за 37 діб невикористаної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік (а.с. 21).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 (а.с. 16)

Позивач на час смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за однією адресою із померлим, заява про прийняття спадщини була подана 28.11.2019 року до приватного нотаріуса, про що надано відповідний витяг із Спадкового реєстру спадкової справи № 58521492 (а.с. 69-71).

Із копії розрахункового листа за листопад 2019 року (а.с. 22) вбачається, що ОСОБА_2 нараховано компенсацію за невикористані 37 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2019 рік (а.с. 22).

Листом від 10.02.2020 року № 218/05/29/Г-12-2020 ГУ НП в Сумській області повідомило позивача про проведення нарахування та виплату грошового забезпечення належного ОСОБА_2 за період з 14.11.2019 року по 30.11.2019 року. Виплата грошового забезпечення в сумі 8.214,99 грн. проведена 07.02.2020 року згідно платіжного доручення від 06.02.2020 року № 418 на її банківські реквізити (а.с. 24).

Листом від 13.02.2020 року № 12/Г-27 ГУ НП в Сумській області роз`яснило ОСОБА_1 , що питання виплати компенсації за відпустку поліцейським врегульоване ч. 10 ст. 93 Закону № 580-VIII та п. 9 розділу ІІІ наказу МВС України від 06.04.2016 року № 260, зареєстрованому в МЮУ за № 669/28799 від 29.04.2016 року «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання». Іншого порядку виплати компенсації за невикористану відпустку поліцейським чинним законодавством не передбачено (а.с. 38).

З довідки ГУ НП в Сумській області від 25.03.2020 року № 1081/12/2/01-2020 вбачається, що полковник ОСОБА_2 не використав щорічні чергові оплачувані відпустки за період з 07.11.2015 року по 13.11.2019 року, а саме: за період з 07.11.2015 року по 31.12.2015 року 4 доби, за 2016 рік 45 діб, за 2017 рік 45 діб, за 2018 рік -15 діб, за 2019 рік 37 діб (виплачена компенсація за 37 діб невикористаної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік) (а.с. 61).

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст. 92 Закону № 580-VIII, відповідно до цієї статті поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої ст. 93 Закону № 580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Колегія суддів зазначає, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 року № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР і ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Наведене вище узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 19.01.2021 року у справі № 160/10875/19.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ Порядку № 260 у разі смерті (загибелі) поліцейського членам його сім`ї, батькам та утриманцям виплачується в установленому законодавством порядку грошове забезпечення повністю за той місяць, у якому сталася смерть, а також проводяться інші виплати, право на які виникло на день смерті, та виплачується грошова компенсація за невикористану чергову відпустку в році смерті (загибелі) поліцейського.

Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що як у разі звільнення, так і у разі смерті поліцейського, останньому належить до виплати компенсація за всі невикористані ним дні, як основної щорічної, так і додаткової відпустки.

Враховуючи те, що відповідачем на день виключення із списків особового складу померлого ОСОБА_2 не було здійснено нарахування грошової компенсації за всі дні дні невикористаної відпустки за період з 2015-2018 роки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Інші доводи та заперечення відповідача означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Сумській області залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі складена і підписана 23 квітня 2021 року.