Справа № 163/1261/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Чишій С.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 163/1261/20 пров. № А/857/4304/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С. М., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання: Мельничук .Б.Б.

представник позивача: Крючкова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04 лютого 2021 року у справі № 163/1261/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ :

30.04.2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил від 01.04.2020р. №0419/20500/20 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 04.02.2021р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Волинська митниця Держмитслужби подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Представник позивача Крючков В.О. просить суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підств.

Згідно електронної митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA205030/2020/006073 від 26.02.2020р. директор ТзОВ «Смартброк» ОСОБА_1 як декларант,задекларував товар: «легковий автомобіль: марка «Рено Модус», календарний рік випуску 2008 р. модельний рік випуску 2008р. бувший у використанні кількість - 5 номер кузова - номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - бензиновий, об`єкм двигуна - 1598 см-3, потужність двигуна - 82 kW тип кузова - хетчбек, колісна формула 4х2. Призначення перевезення пасажирів по дорогах загального призначення.

При цьому, позивач надав митному органу товаросупровідні документи: інвойс від 17.02.2020р. № 3 888-ВВ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 09.07.2019р., довіреність від 17.02.2020р. № 3 888- MD, довідку від 25.02.2020 р. № 25.02.2020 - 96.

Відповідно до товаросупровідних документів відправником даного товару є компанія «BROLD Company OU» (адреса: Harju maakond, Tallinn Lasnamae Peterburi tee 47 11415), а одержувачем ТзОв «Брокмі Сервіс» (43025 Волинська область, м. Луцьк вул. Словацького, 30 офіс 4).

Із змісту акту проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 26.02.2020р. (в ході проведеного огляду автомобіля «Рено Модус», номер кузова НОМЕР_1 ) видно, що митний орган встановив, що на ременях безпеки та склі даного транспортного засобу 2007-й рік їх випуску .

13.03.2020р. інспектор Волинської митниці Держмитслужби Батюк Р.М. склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №0419/20500/20 за ознаками ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що декларант ТзОВ "Смартброк" ОСОБА_1 , вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в розмірі - 2550,74 грн., заявивши в митній декларації №UA205030/2020/006073 недостовірні відомості щодо року випуску (виготовлення) транспортного засобу.

01.04.2020р. в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Вісьтак І.Я. виніс постанову в справі про порушення митних правил № 0419/20500/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить - 7 652,22 гривні.

ч.1 ст.458 МК України, передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

В cт. 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Із змісту ст.9 КУпАП України, видно, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення, та закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно із ст. 485 МК України, порушенням вважається з`явлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що диспозиція ст.485 МК України, передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що правопорушення може бути вчинене виключно з умисною формою вини та лише декларантом або уповноваженою ним особою, оскільки на момент подачі декларації декларант (уповноважена ним особа) повинен усвідомлювати факт з`явлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Конкретизація диспозицією зазначеної статті спеціальної мети впливає й на конкретизацію спеціального суб`єкта вказаного адміністративного правопорушення, яким в даному випадку, з урахуванням вимог п.8 ч.1 ст.4 та ч.8 ст.264 МК України, може бути лише декларант або уповноважена ним особа.

Як видно з матеріалів справи, під час здійснення митного оформлення транспортного засобу марки «Рено Модус» номер кузова НОМЕР_1 ОСОБА_1 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , копію відомостей із довідника SCHWAKE (безпосередньо на вказаний транспортний засіб), зовнішньоекономічний контракт, з якого видно, що рік виготовлення ввезеного транспортного засобу - 2008 р.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що експертна довідка від 05.03.2020р № 6474/20., акт від 26.02.2020р. на які покликається апелянт, можуть підтвердити рік випуску виготовлення транспортного засобу. Проте, не підтверджують наявність в діях позивача умислу по наданню недостовірних відомостей про вищевказаний транспортний засіб.

Разом з тим, скло та ремені безпеки будь-якого транспортного засобу про які вказується у акті від 26.02.2020р. є комплектуючими частинами транспортного засобу, можуть бути змінені, а тому не можуть підтверджувати рік випуску транспортного засобу.

Отже, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Верховний Суд в постанові від 06 червня 2018 року по справі №607/1866/17 дійшов висновків, що для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 МК України, необхідно доведення факту внесення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

В постанові від 13 грудня 2018 року у справі №759/360/17 Верховний Суд зазначив: «склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі)».

В даній справі, суб`єкт владних повноважень в особі Волинської митниці Державної митної служби в порушення вимог ст.77 КАС України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин умисного приховання позивачем відомостей щодо транспортного засобу з метою зменшення розміру митних платежів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.485 МК України, не підтверджується належними та допустимими доказами та суб`єкт владних повноважень не надав доказів правомірності прийнятого рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04 лютого 2021 року у справі № 163/1261/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 26.04.2021р.