Справа № 175/2491/20
Суддя: Бойко О. М.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/2491/20
Провадження № 2-а/175/50/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретарі Кучеренка О.Ю.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, поліцейського 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Ральченко Вячеслава Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління ПП в Дніпропетровській області та поліцейського 3 батальйону 1 роти УПП в Дніпропетровській області Ральченка В.В., в якому просить постанову серії ЕАМ №2505120 від 09.05.2020 скасувати, провадження по справі закрити.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що 09 травня 2020 року щодо нього було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ № 2505120, якою на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за ч. 1 ст. 121 КУпАП та відповідно до якої він керував автомобілем ВАЗ 2106 на якому були відсутні грязезахисні бризковики. Також вказує, що 09 травня 2020 року о 00 год. 40 хв. позивач їхав по вул. Полєнова у м. Дніпро, де і був зупинений поліцейським 3 батальйону 1 роти УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Ральченко В.В. Оскільки він їхав пізно в ночі, у поліцейського Ральченко В.В. виникли підозри щодо перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, однак, в ході перевірки припущення інспектора не підтвердилося. Після цього, позивач 16 червня 2020 року засобами поштового зв`язку отримав вищевказану постанову. Позивач звертає увагу, що інспектором в порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 не роз`яснено йому права і обов`язки визначені ст. 63 Конституції України, 307, 308, 268, 287-289 КУпАП не надано можливості надати пояснення по суті порушення. Зазначає, що постанова складена о 04 год. 31 хв. за його відсутності, і на транспортному засобі яким він керував були присутні бризговики. Таким чином, вважає, що не вчиняв адміністративного правопорушення, яке зазначено в постанові серії ЕАМ№ 2505120 від 09.05.2020 року і притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП України відбулося з порушенням ст.251 КУпАП України, тобто неправомірно та безпідставно, за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів того, що ним вчинено адміністративне правопорушення.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву згідно якої просить справу розглядати в його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

20 жовтня 2020 року від представника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області надійшло письмове клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки в порушення вимог ст.ст.160, 161 КАС України позивачем до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору, чи документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Обов`язок сплати судового збору визначено постановою Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку ВСУ від 13.12.2016 у справі № 21-1410а 16, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшого оскарження позивачем та відповідачем судового рішення.

Представник відповідача - 1 в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому просив провести судове засідання за його відсутності та відмовити у задоволенні позову. У відзиві зазначив, що позивачем судовий збір за подання позовної заяви по даній справі не сплачувався, а відтак, позовна заява, згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №543/775/17 від 18.03.2020 підлягає залишенню без розгляду. Вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015. Виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться ознаки порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення п.31.4.7 «е» ПДР України, за вчинення якого ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, враховуючи факт, що така дія була скоєна водієм в присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, останнім було прийнято рішення про зупинку такого транспортного засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП, щодо водія такого транспортного засобу, яким виявився позивач. Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення вчинене позивачем з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, зокрема, після виявлення факту порушення вимог ПДР України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано, тому пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Також, представник відповідача зазначив, що процедура розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення вчинене позивачем, була зафіксована на нагрудний відеореєстратор відповідача, але відеозапису з дня правопорушення не було збережено у зв`язку з закінченням термінів зберігання відеозаписів у відповідному підрозділі УПП згідно внутрішніх нормативних документів та технічної можливості відео, тому позбавлені можливості надати відеозапис до суду.

Відповідач поліцейський взводу 2 роти 1 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області Департаменту ПП Ральченко В.В. у судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому просив провести судове засідання за його відсутності та відмовити у задоволенні позову. У поданому відзиві на позов виклав аналогічні заперечення проти задоволення позову.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з такого.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2505120 від 09.05.2020 позивача ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с.9).

У постанові зазначено, що 09.05.2020, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , на якому були відсутні передбачені конструкцією автомобіля грязезахисні бризковики, чим порушив п. 31.4.7.е ПДР - керував ТЗ у якого відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики (а.с.9).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Статтею 258 КУпАП, а також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Отже, вказаною нормою права передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом, що має, зокрема, технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Положеннями п. 31.4 ПДР визначений перелік технічних несправностей та вимог відповідності, у разі настання яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством.

Відповідно до пп. 31.4.7 «е» ПДР, на який посилається відповідач, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

В спірному випадку суть виявленого відповідачем правопорушення полягає в тому, що позивач керував транспортним засобом, на якому були відсутні передбачені конструкцією бризковики.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідачем не доведено те, що конструкцією транспортного засобу ВАЗ 2106, яким керував позивач, передбачена обов`язкова наявність бризковиків, таким чином не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виявлених відвідачем обставин.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, належні та допустимі докази на підтвердження наявності встановлених відповідачем обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні, як того вимагає ч.2 ст. 77 КАС України. При цьому, сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, на думку суду, є недоведеним, тому суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження підлягає закриттю.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду суд зазначає наступне.

За змістом ч.ч. 13, 14, 15 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

З наведеного вбачається, що залишення позову без розгляду підставі п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України можливе лише у разі попереднього винесення судом ухвали про залишення заяви без руху, яка повинна бути постановлена не пізніше наступного дня після встановлення обставин недодержання позивачем вимог ст. 160, 161, 172 КАС України, про що суд повинен повідомити позивача та надати йому строк на усунення недоліків, та якщо позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Однак суд зазначає, що ні при відкритті провадження по даній справі, ні в подальшому при розгляді справи судом не було встановлено порушення позивачем вимог ст.ст. 160, 161, 172 КАС України, у зв`язку з чим судом не постановлялась ухвала про залишення заяви без руху, та позивачу не надавався строк для усунення недоліків.

Тому суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України. При цьому суд вправі вирішити питання про розподіл судових витрат при винесення судового рішення.

На підставі наведено суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи .

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку ВСУ від 13.12.2016 у справі № 21-1410а16, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшого оскарження позивачем та відповідачем судового рішення.

Таким чином на позивача покладається обов`язок сплати судового збору за подання позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. При цьому у разі задоволення позову позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, в тому числі судовий збір, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, суд приходить до висновку, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.2,5,20,77,139,159,205,229,241-246,255,268,286,295,297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, поліцейського 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Ральченко Вячеслава Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закриття провадження у справі- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАМ № 2505120 від 09.05.2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Суддя О.М. Бойко