Справа № 160/5435/20
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 160/5435/20
(суддя Єфанова О.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі №160/5435/20 за позовом публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» 20 травня 2020 року звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, (правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків) згідно з яким, просить визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення форми В4 № від 25 лютого 2020 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення повинно бути скасовано, оскільки висновки відповідача, щодо завищення суми податкового кредиту на суму 1705239 грн., за результатами здійснення безпідставного документального оформлення нереальних господарських операцій з ПАТ МЕТАЛУРГПРОМЖИТЛОБУД (код за ); ТОВ НОВІ ФЕРОТЕХНОЛОГІЇ (); ТОВ ДНІПРОБУД РЕМОНТ (); ТОВ Інженерно-виробниче багатопрофільне підприємство ОРГХІМПРОМ (); ПП МЕТАЛУРГБУДСЕРВІС (); ТОВ МАРІУПОЛЬСЬКА МАШИНОБУДІВНА КОМПАНІЯ (); ТОВ НВО РЕМА () є безпідставними, оскільки ґрунтуються на припущеннях.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, судом встановлено наявність обставин реальності спірної господарської операції позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, «невірної оцінки обставинам, що мають значення для справи». Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відтворює зміст акта перевірки, відзиву на позов та доводів викладених в ньому щодо нереальності спірних господарських операцій позивача з його контрагентами.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, з питань перевірки формування від`ємного значення податку на додану вартість (ПДВ) по декларації за жовтень 2019 року, результати якої оформлені актом від 13.01.2020 р. №2/28-10-50-04/05393043.

За результатами зазначеної перевірки відповідачем було складено акт №2/28-10-50-04/05393043 від 13.01.2020 р (далі акт перевірки).

Згідно з висновками вказаного акта, перевіркою встановлено порушення позивачем: п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту на суму 1705239 грн., за результатами здійснення безпідставного документального оформлення нереальних господарських операцій, в тому числі по періодам: вересень 2019 591957 грн.; жовтень 2 грн.

Вищевикладене призвело до порушення п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме: завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту жовтня 2019 року на суму 1705239 грн.

З огляду на наведене, контролюючим органом було констатовано порушення позивачем абз. в п. 200.4 ст. 200 ПК України, внаслідок чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в жовтні 2019 року на суму 1 705 239 грн.

На підставі акта перевірки від 13.01.2020 р. № 2/28-10-50-04/05393043 відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 25 лютого 2020 року, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 1705239 грн.

Як вбачається з акта перевірки контролюючим органом встановлено порушення п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту (рядок 10.1 Декларації на суму 1113282 грн., рядок 16.1 Декларації на суму 591957 грн.) в жовтні 2019 року на суму 1705239 грн. (рядок 17 Декларації) внаслідок вчинення нереальних господарських операцій із наступними контрагентами: ПАТ МЕТАЛУРГПРОМЖИТЛОБУД (код за ); ТОВ НОВІ ФЕРОТЕХНОЛОГІЇ (код за ); ТОВ ДНІПРОБУДРЕМОНТ (код за ); ТОВ Інженерно-виробниче багатопрофільне підприємство ОРГХІМПРОМ (код за ); ПП МЕТАЛУРГБУДСЕРВІС (код за ); ТОВ МАРІУПОЛЬСЬКА МАШИНОБУДІВНА КОМПАНІЯ (код за ); ТОВ НВО РЕМА (код за ).

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового Кодексу України (далі ПК). Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон № 996-ХIV.

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов`язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Так, згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, позивач у письмовій формі уклав з:

1. ТОВ «МЕТАЛУРГПРОМЖИТЛОБУД» (виконавець) договір № 18-0177-02 від 09.02.2018 та додаткову угоду до нього № 4 від 01.03.2019 р. щодо надання послуг з переробки (порізки) негабаритних чавунних масивів.

За результатами виконаних робіт сторонами договорів складені відповідні документи, а саме: відвісна №130 від 19.08.2019; підписаний сторонами акт виконаних робіт (послуг) від 23 серпня 2019; платіжне доручення №341 від 23.01.2020, що підтверджує оплату наданих послуг.

Складено та зареєстровано в єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №3 від 23.08.2019.

Позивачем здійснено оприбуткування габаритного чавуну (скрап габаритний) в кількості 90,30 тон на складському обліку, та в подальшому використання його у виробництві.

Фактична присутність працівників ПАТ «МЕТАЛУРГПРОМЖИТЛОБУД» на території позивача підтверджується довідкою щодо виданих перепусток у спірний період.

2. ТОВ «НОВІ ФЕРОТЕХНОЛОГІЇ» (підрядник) договір підряду на поточні ремонти та технічне обслуговування № 18-0679-02 від 22.06.2018 та специфікації №8 від 18.04.2019; №9 від 17.07.2019; №11 від 18.09.2019 до нього щодо виконання робіт по поточному ремонту та технічному обслуговуванню обладнання основних засобів замовника.

За результатами виконання умов договору його сторонами складено первинні документи, а саме: акти форми КБ-2в; довідки про вартість робіт; прийомо-здавальні акти на передачу основних і допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядній організації; акти на витрачені при ремонті матеріали та повернення залишків, платіжні доручення №12032 від 15.07.2019; №17593 від 13.12.2019, №1855 від 29.01.2020, №1131 від 15.01.2020; №1020 від 15.01.2020, відповідно до яких позивач здійснював часткову оплату за виконані роботи.

Контрагентом складено та зареєстровано в єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на наявність рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020р. по справі №904/3842/19, згідно з яким з позивача на користь ТОВ Нові Феротехнології була стягнута заборгованість за договором №18-0679-02 від 22.06.18 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 по справі 904/2104/19 (у формі витягу), з якої вбачається що грошові вимоги ТОВ Нові Феротехнології, засновані в тому числі на договорі №18-0679-02 від 22.06.18, визнані до першої та четвертої черги задоволення у справі про банкрутство ПАТ ДМК.

Крім того, між позивачем (змовником) та ТОВ «Нові Феротехнології» (підрядником) було укладено договір підряду 19-0829-02 від 22.07.2019 щодо виконання роботи з капітальних ремонтів та специфікацію №1 від 22.07.2019 до нього.

За результатами виконання умов договору його сторонами складено первинні документи, а саме: акт форми КБ-2в; довідка про вартість робіт; прийомо-здавальний акт на передачу основних і допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядній організації; акт на витрачені при ремонті матеріали та повернення залишків.

Контрагентом складено та зареєстровано в єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на наявність копії ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 по справі 904/2104/19 з якої вбачається, що грошові вимоги ТОВ «Нові Феротехнології», засновані в тому числі на договорі №15-0318-02 від 09.02.2015, визнані та включені до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство ПАТ ДМК.

Фактична присутність працівників ТОВ «Нові Феротехнології» на території позивача підтверджується довідкою щодо виданих перепусток у спірний період.

3. ТОВ «ДНІПРОБУДРЕМОНТ» (підрядник) договір підряду від 22.06.2018 № 18-0697-02 на поточні ремонти та технічне обслуговування основних виробничих фондів позивача та специфікацію № 15 від 05.08.2019 та №16 від 07.08.2019 до нього.

За результатами виконання умов договору його сторонами складено первинні документи, а саме: акти форми КБ-2в; довідка про вартість робіт; прийомо-здавальний акт на передачу основних і допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядних організацій; акт на витрачені при ремонті матеріали та повернення залишків, платіжні доручення №1021 від 15.01.2020 на суму 155059,37 грн та №1838 від 29.01.2020 на суму 370589,36 грн, якими частково було погашено заборгованість за виконані ТОВ Дніпробудремонт роботи.

Контрагентом складено та зареєстровано в єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на наявність копії рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 року по справі №904/4048/19, згідно з яким було задоволено позов ТОВ Дніпробудремонт та стягнуто з ПАТ Дніпровський меткомбінат заборгованість за договором підряду №18-0679-02 від 22.06.2018, а також копії ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 р. по справі 904/2104/19, відповідно до якої у справі про банкрутство визнано грошові вимоги ТОВ Дніпробудремонт, в тому числі, засновані на договорі підряду № 18-0697-02 від 22.06.18.

4. ТОВ «Інженерно-виробниче багатопрофільне підприємство «ОРГХІМПРОМ» (підрядник) договір підряду №19-0859-02 від 29.07.2019 на поточні ремонти та технічне обслуговування основних засобів замовника та специфікації № 2 від 29.07.2019; №3 від 20.08.2019 № 4 від 15.08.2019 до нього.

За результатами виконання умов договору його сторонами складено первинні документи, а саме: акти форми КБ-2в; довідка про вартість робіт форми КБ-3; прийомо-здавальний акт на передачу основних і допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядній організації; акт на витрачені при ремонті матеріали та повернення залишків; платіжні доручення на оплату за виконані роботи.

Контрагентом складено та зареєстровано в єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні.

Крім того, 25.06.2018 між позивачем (замовником) та ТОВ «Інженерно-виробничим багатопрофільним підприємством «Оргхімпром» (підрядником) було укладено договір підряду № 18-0715-02, за умовами якого підрядник виконує роботи по поточному ремонту та технічному обслуговуванні основних виробничих фондів позивача та специфікацію № 13 від 27.05.2019 до нього.

За результатами виконання умов договору його сторонами складено первинні документи, а саме: акт форми КБ-2в; довідка про вартість робіт форми КБ-3; прийомо-здавальний акт на передачу основних і допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядній організації; акт на витрачені при ремонті матеріали та повернення залишків, платіжні доручення №21422 від 12.12.2019 на суму 12542,52 грн, №20597 від 12.12.2019 на суму 46337,42 грн.

Відповідно до довідки за вих. №414/03 від 23.03.2020 24 працівники контрагента мали перепустки на територію підприємства позивача.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на наявність копії ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 р. по справі 904/2104/19 з якої вбачається, що грошові вимоги ТОВ Інженерно-виробниче багатопрофільне підприємство Оргхімпром до ПАТ ДМК, що виникли на підставі договору №18-0715-02 від 25.06.18 були визнані судом у справі про банкрутство ПАТ ДМК.

5. ПП «МЕТАЛУРГБУДСЕРВІС» (виконавець) укладено договір №18-0724-02 від 25.06.2018 р. на поточні ремонти та технічне обслуговування; договір №19-0815-02 від 18.07.2019 р. підряду на поточні ремонти та технічне обслуговування; договір №19-0828-02 від 22.07.2019 р. підряду на капітальні ремонти.

За результатами виконання умов цих договорів його сторонами складено первинні документи, а саме: акти форми КБ-2в; довідки про вартість робіт форми КБ-3; прийомо-здавальні акти на передачу основних і допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядних організацій; акти на витрачені при ремонті матеріали та повернення залишків, платіжні доручення на оплату №11650 від 04.06.2019 426590,19 грн, №10863 від 04.06.2019 216697,52 грн, №21186 від 17.12.2019 233834,76 грн, №20064 від 12.11.2019 290690,83 грн, №16966 від 11.09.2019 373560,75 грн, №21528 від 17.12.2019 10293,56 грн, №21191 від 17.12.2019 56373,12 грн, №20126 від 13.11.2019 99998,49 грн, №16968 від 11.09.2019 153764,62 грн.

Контрагентом складено та зареєстровано в єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні.

Згідно з довідкою позивача за вих. №414/03 від 23.03.2020, у перевіряємий період працівники ПП Металургбудсервіс отримували перепустки на територію ПАТ ДМК, та складалися листи-узгодження на видачу перепусток працівникам, на в`їзд/виїзд автотранспорту.

6. ТОВ «МАРІУПОЛЬСЬКА МАШИНОБУДІВНА КОМПАНІЯ» (продавець) укладено договір №380ММК/19-0080-02 від 30.01.2019 та специфікації № 1, №2 до нього, предметом якого є виготовлення та поставка продукції.

За результатами виконання умов договору його сторонами складено первинні документи, а саме: видаткові накладні, товаро-транспортні накладні, акти прийому-передачі, сертифікати якості та прибуткові ордери, платіжними дорученнями №14066 від 27.09.2019; №13929 від 27.08.2019; №13842 від 15.08.2019; №14065 від 27.09.2019 здійснено оплату поставленої продукції.

Крім того, на підтвердження внутрішнього переміщення поставленого товару в бухгалтерському (складському) обліку, позивачем складено вимоги ф.М-10, заявки виробничих цехів на товарно-матеріальні цінності, здійснено листування з контрагентом, виготовлено паспорт на продукцію та перепустки для в`їзду на територію ПАТ ДМК, наявні копії сторінок із журналів обліку в`їзду-виїзду автотранспорту (ввезення-вивезення ТМЦ).

Контрагентом складено та зареєстровано в єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні.

Також, до перевірки надано сертифікати якості та гарантійні листи.

7. ТОВ «НВО «РЕМА» (продавець) укладено договір №19-0750-02 від 21.06.2019 та спеціфікація № 1 до нього, предметом якого є поставка препарата Еколан-М - біодеструктивний нафтопоглинаючий сорбент та Мобільний Аварійний Комплект МАК-1.

За результатами виконання умов договору його сторонами складено первинні документи, а саме: видаткову накладну, товаро-транспортну накладну, рахунок на оплату та прибутковий ордер.

На підтвердження реальності здійснення господарської операції позивачем надано заявки виробничих цехів на товарно-матеріальні цінності, реєстри витратних документів, листування з контрагентом, паспорти на продукцію, перепустки для в`їзду на територію комбінату, відвісні, копії сторінок із журналів обліку в`їзду-виїзду автотранспорту (ввезення-вивезення ТМЦ).

Контрагентом складено та зареєстровано в єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну.

Перелічені первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб`єктами права.

Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України »Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення №88.

Належних та достатніх підстав, з яких було встановлено порушення платником податків декларування даних фінансового результату у перевіряємому періоді, не зазначено, що свідчить про неналежність доказів, на які посилаються посадові особі ДФС, що здійснювали перевірку, невідповідність доказової бази критеріям допустимості, достатності та достовірності доказів.

Отже, за таких обставин підстави для не включення сум податку на додану вартість по таких податкових накладних до складу податкового кредиту позивача відсутні.

Колегія суддів погоджується, з тим, що наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є необґрунтованим, що виключає наявність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій, а тому висновки відповідача про неправомірність включення позивачем до складу податкового кредиту з сум податку на додану вартість по господарських операціях з відповідними контрагентом суперечать чинному законодавству та не відповідають фактичним обставинам.

Крім того, враховуючи те, що висновки відповідача ґрунтуються на інформації наявній у базах даних АІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних, суд апеляційної інстанції правильно зазначає про те, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, в тому числі і отримана з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Наведена правова позиція узгоджується з викладеною у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі №340/422/19.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами зазначеними в акті перевірки, за наслідками яких сформовано спірний податковий кредит, оскільки встановлені обставини справи свідчать про виконання послуг (виконання робіт з ремонту), постачання товару, оплату товару та вартості виконаних робіт, використання придбаного у власній господарській діяльності.

Щодо доводів відповідача про відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності, зокрема, відсутності матеріальних та трудових ресурсів, слід зазначити, що відсутність матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання контрагентами господарських операцій та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди позивачем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), а складські приміщення можуть бути орендовані.

Крім того, згідно з актом перевірки відсутність реальності вчинення господарської діяльності позивача також пов`язується податковим органом з обставинами діяльності його контрагентів, які на думку податкового органу неналежним чином здійснюють свою діяльність, що є неприпустимим як за законодавством України так і за міжнародними нормами.

Зокрема, ст. 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Крім того, рішеннями Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» та від 22.01.2009 «Булвес» АД проти Болгарії, які згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, вказано на те, що коли Держави-члени Конвенції володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань… Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Отже, виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом, не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов`язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 160/5435/20 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 22 квітня 2021 року.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко