Справа № 640/7868/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року м. Київ № 640/7868/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві з позовом, в якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження у розмірі виплати пенсіонеру ОСОБА_1 нарахованого йому відповідно з вимогами чинного законодавства щомісячного пенсійного забезпечення протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати згідно з законодавством України щомісячне пенсійне забезпечення пенсіонера ОСОБА_1 у повному обсязі без обмежень граничного розміру пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки пенсія позивачу була призначена з 14.03.2003 (тобто до 01.01.2016), дія положень Закону України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо визначення максимального розміру пенсії до нього не застосовується.

22.11.2019 року представник позивача Глібко В.І. звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію щодо підстав обмеження пенсії ОСОБА_1 та відповідні розрахунки.

Листом від 02.01.2020 №239/02 відповідач повідомив, що розмір пенсії позивача розрахований за двоскладовою формулою та зафіксований на момент введення Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в дію станом на 01.10.2011 у розмірі 31 233,01 грн.

29.01.2020 ГУ ПФУ в м. Києві на звернення позивача надало аналогічну відповідь.

06.02.2020 представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача.

Листом від 11.02.2020 ГУ ПФУ в м. Києві №2600-0213-8/13338 позивача повторно повідомлено, що оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 по 2-х складових більше ніж розмір пенсії, який обмежено постановою №713 на відповідний рік, тому проводити перерахунок пенсії з 01.03.2017 та з 01.03.2019 недоцільно.

14.02.2020 позивач звернувся до відповідача із зверненням за вх.№6264/8.

17.03.2020 позивачем отримано відповідь на вказаний запит листом відповідача №2600-0201-8/36988, у якому зазначено, що його пенсія обмежена до виплати розміром до 19 703, 90 грн., а без обмеження пенсія ОСОБА_1 станом на 01.02.2020 становить 123 945,58 грн.

Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду.

18.06.2020 ГУ ПФУ в м. Києві подало до суду відзив та матеріали пенсійної справи. Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач зазначає, що відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-УІ, який набрав чинності з 01.10.2011 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Щороку з 01 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому провадиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалась під час призначення (перерахунку) пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року №713 «Про внесення змін до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівників льотно-випробного складу цивільної авіації».

Також згідно з постановою №713 встановлено обмеження розміру пенсії для льотно-випробного складу (2,5 розміру середньої заробітної плати по Україні за минулий рік перед перерахунком).

Отже, розмір пенсії розрахований за двоскладовою формулою та зафіксований на момент введення Закону №3668 в дію станом на 01.10.2011 року в розмірі 31 233,01 грн.

Відповідач вважає, що його дії є правомірними, здійснені у відповідності до чинного законодавства та в межах своєї компетенції.

01.06.2020 представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву в якому наводить аргументи на спростування правової позиції відповідача, посилається на правові висновки Верховного суду та підтримуючи позовні вимоги позивача, викладені в позовній заяві в повному обсязі, а зазначене у відзиві відповідача та його прохання до суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог, вважає необґрунтованим, безпідставними та такими, що обмежує соціальні права ОСОБА_1 , визначені йому державою та порушує його право, визначене Конституцією України на володіння своєю власністю, засади якої передбачені статтею 41 Конституції України, згідно з якою право приватної власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 14.04.2003 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, призначену йому як працівнику льотно-випробного складу цивільної авіації відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та особа, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС.

Розмір пенсії позивача розрахований за двоскладовою формулою та зафіксований на момент введення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI в дію станом на 01.10.2011 у розмірі 31 233,01 грн.

За інформацією ГУ ПФУ в м. Києві без обмеження пенсія ОСОБА_1 станом на 01.02.2020 становить 123 945,58 грн.

ОСОБА_1 вважаючи, таке обмеження протиправним, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Статтею 54 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» визначено окремі категорії працівників авіації і льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років.

Згідно із ст. 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668), який набрав чинності з 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом (абз. 1).

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загально-обов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом (абз. 2).

У позовній заяві представник позивача помилково стверджує про те, що обмеження пенсії позивача здійснено на підставі ст. 2 Закону №3668, що не відповідає дійсним обставинам справи: по-перше, у своєму листі відповідач зазначив саме положення абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону; по-друге, розмір одержуваної позивачем пенсії становить 31 233,01 грн., а не 10 мінімальних пенсій, як передбачує вказаний закон.

Представник позивача помилково посилається на азб. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668, оскільки на позивача поширюється правило, визначене саме в абз. 2 цього пункту, як на особу, якій пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668, а розмір пенсії перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом.

Враховуючи дані обставини та згідно із абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 виплата пенсії позивачу має здійснюватися без індексації, без застосування положень ч. 2 та 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом.

Отже, проведений перерахунок пенсії позивача не впливав на її розмір, який підлягав до виплати позивачу.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що позивач станом на 01.02.2020 отримує пенсію у розмірі 31 233,01 грн., тобто з моменту обмеження, а саме 2011 року, пенсія ОСОБА_1 не була зменшена.

За встановлених судом обставин у цій справі та вказаних норм, суд дійшов висновку про відповідність дій відповідача вимогам абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 щодо виплати позивачу пенсії у розмірі 31 233,01 грн.

Аналогічні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №580/492/19.

Суд зважає на те, що положення абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 визнані неконституційними втім, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду №3-рп/2013 від 03.06.2013 дане положення визнано неконституційним і втратило чинність у частині, яка стосується виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), вказане не стосується інших категорій пенсіонерів, у т.ч. позивача.

Вказана представником позивача у позовній заяві постанова Верховного Суду від 12.11.2019 №360/1428/17, на переконання суду, не може бути врахована при вирішенні цієї справи за правилами ч. 5 ст. 242 КАС України, оскільки висновки Верховного Суду зроблені щодо застосування Закону України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та ч. 4 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не стосуються фактичних обставин справи, яка розглядається.

Отже, доводи позивача і надані ним докази не свідчать про порушення відповідачем вимог законодавства і права позивача на пенсію, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 241-246, 257-263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін