Справа № 345/1648/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 345/1648/19 пров. № А/857/5417/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Калуської міської ради, третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору виконавчого комітет Калуської міської ради про визнання бездіяльності протиправною внаслідок неналежного розгляду звернення про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною за апеляційною скаргою Служби у справах дітей Калуської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року (суддя першої інстанції Грицюк П.П., м. Івано-Франківськ),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Служби у справах дітей Калуської міської ради, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Виконавчого комітету Калуської міської ради про визнання бездіяльності протиправною внаслідок неналежного розгляду звернення про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано протиправною бездіяльність Служби у справах дітей Калуської міської ради щодо неналежного розгляду заяви від 20.12.2018 року, зобов`язано Службу у справах дітей Калуської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2018 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Служба у справах дітей Калуської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 345/1648/19 є необґрунтованим. Пояснює, що комісія колегіально, в межах своєї компетенції, виключно в інтересах дитини та керуючись ст. 158 Сімейного кодексу України, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини, стан здоров`я, прийняла рішення про надання права побачення батьку ОСОБА_1 з сином відповідно до графіку: щосереди з 17:00 год до 20:00 год та щонеділі з 15:00 год до 20:00 год, так як довготривалі побачення можуть негативно вплинути на емоційний стан, здоров`я дитини та порушують режим дня дитини (сон, харчування, відвідування дошкільного навчального закладу). Батькам було проголошено графік побачення та інформовано про мотивацію прийнятого рішення. Апелянт наголошує, що конституційні права позивача щодо реалізації прав і свобод, інтересів людини і громадянина жодним чином не порушені, адже йому не відмовлено у побачені з дитиною, а надано право побачення з дитиною виходячи із її інтересів. Комісія з питань захисту прав дитини складається з професійних фахівців освіти, медицини, центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді, соціального захисту. Служба у справах дітей Калуської міської ради в комісії з питань захисту прав дитини має лише двох представників із 11 членів комісії, а відтак не може впливати на рішення Комісії. Вважає, що Служба у справах дітей Калуської міської ради у відповідності до п.74 постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» №866 від 24.09.2008 року, Закону України «Про звернення громадян» та, приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, вжила всіх заходів для забезпечення належного розгляду заяви ОСОБА_1 та не була бездіяльною в розгляді заяви. Апелянт вважає, що рішення суду прийнято з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити подану Службою у справах дітей Калуської міської ради апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року - без змін.

У судовому засіданні позивач заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що висновки суду, викладені в рішенні, є правильними.

Представник апелянта у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду завчасно, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відпусткою керівника Служби у справах дітей Калуської міської ради. Разом з тим, апеляційний суд відхилив дане клопотання, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, наділений відповідним достатнім для реалізації свої повноважень кадровим ресурсом. Так, як видно з копії наказу про надання відпустки Дзундзи Л.Я. , обов`язки начальника служби покладено на іншого представника Гвоздецьку І.М. і така не позбавлена можливості здійснювати представництво відповідного органу.

Також, апеляційний суд враховує, що в своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Третя особа без самостійних вимог була повідомлена про час та місце судового розгляду, що підтверджено матеріалами справи, а саме підтвердженням про отримання судової повістки на офіційну електронну пошту (а.с.221), однак в засідання представник не з`явився. Про причини неявки суду повідомлено не було.

Тому, з врахуванням необов`язковості участі сторін у судовому розгляді справи в суді апеляційної інстанції, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності представників відповідача, третьої особи.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 06.10.2018 звернувся до служби у справах дітей Калуської міської ради за роз`ясненням щодо можливості участі у вихованні дитини (а.с. 12-13).

Листом за № Г-15 від 16.10.2018 року служба у справах дітей Калуської міської ради надала відповідь на звернення та повідомила, що умови проживання дитини належні, а щодо встановлення порядку побачень слід звернутися із заявою до органів опіки та піклування (а.с. 14).

20.12.2018 у відповідності до ст. ст. 141, 257 Сімейного кодексу України, п. 73 Постанови КМУ від 24.09.2008 року, ОСОБА_1 подав заяву про встановлення графіку зустрічей (спілкування з дитиною та її виховання):

1) два рази на тиждень - щосереди з 17:00 год. по 21:00 год. та щосуботи по неділю (з ночівлями);

2) не менше одного разу на тиждень по буднях - заплановане відвідування з дитиною дитячих заходів, гуртків, розважальних закладів для дітей, тощо;

3) під час відпустки на строк від 7 до 21 дня. і правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинок та екскурсії;

4) половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул (з ночівлею);

5) у свята: дні народження (самої дитини, батька дитини, бабусі, батькового брата), Новий рік, Різдво, Великдень і т.д.;

6) у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного знаходження (проживання) в любий час (а.с. 15).

29.12.2018 року службою у справах дітей Калуської міської ради розглянуто матеріали справи, з`ясовано обставини, що привели до виникнення спору та складено висновок щодо участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина, запропоновано встановити графік побачень: щосереди з 17:00 год до 20:00 год в присутності матері, та щосуботи з 17:00 год до 20:00 год в присутності матері, а також заслухати обох батьків та комісії з питань захисту прав дитини (а.с.45).

Листом за № Г-204 від 29.12.2019 повідомлено позивача про розгляд питання встановлення графіку побачень із сином на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини 09.01.2019, а також повідомлено про направлення висновку (а.с. 44).

09.01.2019 відбулося засідання комісії з питань прав дитини, у присутності 8 членів комісії, заслухано батька та матір й вирішено: надати право побачення батьку ОСОБА_1 з малолітнім сином відповідно до графіку: щосереди з 17:00 год до 20:00 год в присутності матері, та щонеділі з 17:00 год до 20:00 год; місце зустрічі визначається матір`ю та батьком за погодженням обох сторін; попередити батька про відповідальність за життя і здоров`я дитини під час спілкування; про дотримання встановленого комісією часу та умов зустрічі, що підтверджено витягом з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини № 1 (а.с. 46). Про розгляд зави від 20.12.2018 року листом від 10.01.2019 року за № Г-204 повідомлено ОСОБА_1 (а.с. 47).

29.01.2019 рішенням Калуської міської ради надано право побачення батьку з сином, відповідно до графіку: щосереди з 17:00 год до 20:00 год; щонеділі з 15:00 год до 20:00 год, яке направлено 30.01.2019 року ОСОБА_1 (а.с. 48-49).

Позивач після отримання рішення особисто виявив бажання ознайомитись з матеріалами, які послужили підставою для прийняття виконавчим комітетом даного рішення та подав 01.02.2019 заяву про ознайомлення з матеріалами розгляду звернення (а.с. 50).

Службою у справах дітей 13.02.2019 листом за № Г-33 направлено ОСОБА_1 заяву від 20.12.2018, додатки до неї, а також копії висновку від 29.12.2018, акта від 26.12.2018, витягу від 09.01.2019 та повідомлено про можливість ознайомлення з усіма матеріалами по зверненню від 20.12.2018 в службі у справах дітей (а.с. 51).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що мала місце бездіяльність відповідача щодо належного розгляду заяви від 20.12.2018 з наступних мотивів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» далі - Закон № 20/95-ВР, виходячи з Конституції України та Конвенції ООН про права дитини визначає правові основи діяльності органів і служб у справах дітей та спеціальних установ для дітей, на які покладається здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку.

Згідно ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, служб у справах дітей є: розроблення і здійснення самостійно або разом з відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, громадськими організаціями заходів щодо захисту прав, свобод і законних інтересів дітей.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

Відповідно до пункту 73 постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини.

Згідно пункту 74 постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у азі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Відповідно до п. 4 Положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації від 04.12.2008 № 1171 «Про утворення комісії з питань захисту прав дитини та затвердження Положення про неї», комісія відповідно до покладених на неї завдань: 1) розглядає та подає пропозиції до індивідуального плану соціального захисту дитини, яка опинилася у складних життєвих обставинах, дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, який складається за формою, затвердженою Мінсім`ямолодьспортом; 2) розглядає питання, у тому числі спірні, які потребують колегіального вирішення, зокрема: реєстрація народження дитини, батьки якої невідомі; надання дозволу бабі, діду, іншим родичам дитини забрати її з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я, якщо цього не зробили батьки дитини; позбавлення та поновлення батьківських прав; вирішення спорів між батьками щодо визначення або зміни прізвища та імені дитини; вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини; участь одного з батьків у вихованні дитини; побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав; визначення форми влаштування дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; встановлення і припинення опіки, піклування; утримання і виховання дітей у сім`ях опікунів, піклувальників, прийомних сім`ях, дитячих будинках сімейного типу та виконання покладених на них обов`язків; збереження майна, право власності на яке або право користування яким мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування; розгляд звернень дітей щодо неналежного виконання батьками, опікунами, піклувальниками обов`язків з виховання або щодо зловживання ними своїми правами; інші питання, пов`язані із захистом прав дітей.

У відповідності до ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Суд констатує, що доказів про порушення відповідачами строків розгляду звернення від 20.12.2018 позивача (більше 45 днів) судом не встановлено.

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Як видно з тексту поданої позивачем заяви від 20.12.2018 та наданих службою у справах дітей Калуської міської ради відповідей № Г-204 від 30.01.2019, за № Г-204 від 10.01.2019 та за № Г-204 від 29.12.2019, має місце неналежний розгляд звернення, оскільки відповідачем не надано відповіді ОСОБА_1 щодо розгляду пунктів 2-6 першого абзацу його заяви від 20.12.2019, зокрема щодо відвідування ним разом з сином дитячих заходів, відпустки з правом виїзду на оздоровлення, канікул, свят, а також безперешкодного відвідування у період хвороб. Також не вирішено питання щодо спілкування з дитиною поза межами її постійного місця проживання.

У жодній відповіді відповідача та у висновку служби у справах дітей Калуської міської ради від 29.12.2018 № 01-17/44 не проаналізовано ці питання, не дано висновку за результатами розгляду вказаної частини заяви позивача.

При цьому, відповідачем розглянуто питання вказане в пункті 1 заяви ОСОБА_1 від 20.12.2018, а результати розгляду даного питання викладені у висновку служби у справах дітей Калуської міської ради від 29.12.2018 № 01-17/44.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неналежний неповний розгляд заяви позивача та визначив правильний спосіб захисту порушеного права - зобов`язання служби у справах дітей Калуської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2018.

При цьому, суд не вирішує по суті питання, які вказані у зверненні позивача, оскільки вирішення даних питань є дискреційними повноваженнями відповідача. Крім того, дані обставини не є предметом позову, оскільки позивач оскаржує в тільки процедурні питання щодо розгляду його звернення, в тому числі щодо об`єктивного, всебічного і вчасного розгляду. В той же час, достатнім способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах буде зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення позивача від 20.12.2018 року, звернувши увагу на розгляд і вирішення всіх обставин зазначених в зверненні.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Служби у справах дітей Калуської міської ради залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 26.04.2021.