Справа № 274/3337/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 274/3337/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Липа В.А.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

22 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61110876 від 30.01.2020, винесеної старшим державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Лужинецьким Павлом Вікторовичем.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянтка зазначає про те, що постанова ДП18 №024992 набрала законної сили після її вручення ОСОБА_1 04.06.2019, а стягувач звернувся до державного виконавця 17.12.2019, тобто з пропуском 3-місячного строку для пред`явлення вказаної постанови до виконання, тому оскаржувана постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження є протиправною.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Управління патрульної поліції в Житомирській області відповідно до заяви від 17.12.2019 №17806/41/28/-2019 направило до Бердичівського МРВДВС ГТУЮ у Житомирській області постанову ДП18 №024992 від 04.06.2019 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 (після укладення шлюбу ОСОБА_1 ) для організації примусового виконання.

30.01.2020 постановою головного державного виконавця Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Лужинецького Павла Вікторовича відкрито виконавче провадження №61110876 з примусового виконання постанови №024992, виданої 04.06.2019 УПП в Житомирській області, про стягнення з ОСОБА_2 штрафу розмірі 1020,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 20.12.2020 у зв`язку з оскарженням постанови позивачкою тримісячний строк пред`явлення вказаної постанови пропущено не було.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Ст.1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч.1 ст.5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.6 ч.1 ст.6 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 с.26 Закону № 1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

П.2 ч.4 ст.4 Закону № 1404-VIIІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є підставою для його повернення стягувачу до відкриття виконавчого провадження.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що УПП в Житомирській області пропущено встановлений законодавством строк пред`явлення постанови ДП18 №024992 від 04.06.2019 до виконання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону № 1404-VIIІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч.2 ст. 291 КУпАП в редакції, чинній на момент прийняття постанови ДП18 №024992 від 04.06.2019, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Отже, оскільки постанова ДП18 №024992 від 04.06.2019 (а.с.62) винесена у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, вона набирає законної сили після її вручення особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи встановлено, що постанова ДП18 №024992 від 04.06.2019 вручена позивачці в день її винесення, що підтверджується її власноручним підписом (а.с.62) .

В той же час Розділом V КУпАП визначено особливості виконання постанов про накладення адміністративних стягнень.

Згідно зі ст.298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Таким чином, у разі оскарження постанови про адміністративне правопорушення, перебіг строку пред`явлення її до виконання зупиняється.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 оскаржила постанову ДП18 №024992 від 04.06.2019 до суду.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.06.2019 відкрито провадження у справі №274/3540/19 за позовом ОСОБА_3 (а.с.64).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2019 у справі №274/3540/19, яке набрало законної сили 31.10.2019, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено (а.с.67-72).

Отже, з урахуванням положень ст.ст.299, 303 КУпАП перебіг 3-місячного строку пред`явлення постанови ДП18 №024992 від 04.06.2019 до виконання зупинявся на період судового оскарження з 14.06.2019 по 01.11.2019.

Таким чином, строк пред`явлення постанови ДП18 №024992 від 04.06.2019 до виконання закінчується 22.01.2020.

Згідно з копією конверта, який міститься в матеріалах виконавчого провадження №61110876, УПП в Житомирській області направило заяву про примусове виконання в порядку ст.308 КУпАП постанови у справі про адміністративне правопорушення 17.12.2019 (а.с.60), тобто в межах строку пред`явлення її до виконання.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та законодавство, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягувачем не пропущено строк пред`явлення постанови ДП18 №024992 від 04.06.2019 до виконання, тому доводи позовної заяви та апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначає про те, що виконавчий документ надійшов до відповідача 20.12.2019, однак згідно з матеріалами виконавчого провадження документ надійшов 29.01.2020, тобто виконавчий документ серії ДП18 №024992 від 04.06.2019 не було зареєстровано у системі і виконавче провадження не було відкрито у встановлений Законом строк.

Оцінюючи вказані доводи ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону № 1404-VIIІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Отже, строк для відкриття виконавчого провадження обчислюється з дня отримання виконавчого документа державним виконавцем

Згідно з копією матеріалів виконавчого провадження виконавчий документ передано до виконання державному виконавцю ОСОБА_4 29.01.2020 (а.с.59).

При цьому оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження №61110876 винесена 30.01.2020, тобто в межах строку, передбаченого ч.5 ст.26 Закону № 1404-VIIІ.

Згідно з відзивом на позовну заяву відповідач вказує про те, що постанова ДП18 №024992 від 04.06.2019 надійшла до відповідача 20.12.2019, однак у зв`язку з великим надходженням виконавчих документів та наявністю в штаті лише одного діловода вказана постанова була зареєстрована 29.01.2020.

Відповідно до абз.3 ч. 5 ст. 13 Закону № 1404 порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що тривалість реєстрації виконавчого документа не може бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61110876 від 30.01.2020.

Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про те, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження №61110876 від 30.01.2020 державний виконавець діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутній.

Отже, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 квітня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.