Справа № 440/3270/21
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26 квітня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/3270/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про:

- визнання протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо не нарахування та не виплати інваліду війни ІІ групи ОСОБА_1 в період 2011-2020 роках, відповідно д ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня відповідного року у розмірі 8 мінімальних розмірів пенсії, визначеної ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у році виплати;

- зобов`язання нарахувати та виплатити за період 2011-2020 року інваліду війни ІІ групи ОСОБА_1 , відповідно д ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 8 мінімальних розмірів пенсії, визначеної ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у відповідному році, з урахуванням раніше виплачених сум, виплатити 65724 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач має статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання разової грошової допомоги, яка виплачується щорічно до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Проте, у період з 2011 по 2020 роки отримав допомогу не в повному обсязі. У зв`язку з цим, позивач у люттому 2021 року звернувся до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області з вимогою про виплату йому допомоги в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Однак, відповідач листом від 09.03.2021 відмовив йому у задоволенні заяви. На думку позивача, Центром порушено його право на отримання разової грошової допомоги відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Також ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року роз`яснено позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

19.04.2021 від представника позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду в якій представник позивача зазначив, що разова грошова допомога до 5 травня є довічною соціальною виплатою, строки позовної давності, встановлені КАС України, на довічні виплати не розповсюджуються. Зазначає, що відповідь на заяву щодо нарахування допомоги надана листом від 09.03.2021, у зв`язку з чим вважає, вказані обставини та причини не звернення до суду поважними, оскільки очікував на усунення суб`єктом владних повноважень допущених порушень законних прав та інтересів позивача.

Суддя, розглянувши заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду вважає за необхідне зазначити, що за приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до вимог частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

У постанові від 18.11.2020 по справі № 380/5202/20 Верховний Суд вказав, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду з даним позовом 05.004.2021 та оспорює бездіяльність відповідача щодо невиплати йому грошової допомоги до 5 травня за 2011-2020 роки у розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту".

Виплати допомоги до 5 травня є періодичним платежем, який виплачується щорічно, а отже, особа, отримуючи її, є обізнаною щодо її розміру і в разі незгоди має можливість оскаржити рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта влади, які на її думку, стали підставою для заниження розміру отримуваної нею допомоги.

Згідно з вимогами статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відтак, у разі недотримання відповідачем вимог закону щодо розміру допомоги до 5 травня позивач мав довідатись про порушення своїх прав після отримання одноразової грошової допомоги у травні 2011 року (за 2011 рік), у травні 2012 року (за 2012 рік), у травні 2013 року (за 2013 рік), у травні 2014 року (за 2014 рік), у травні 2015 року (за 2015 рік), у травні 2016 року (за 2016 рік), у травні 2017 року (за 2017 рік), у травні 2018 року (за 2018 рік), у травні 2019 року (за 2019 рік), та у травні 2020 року (за 2020 рік).

Частиною 4 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Дана позиція узгоджується відповідними висновками Верховного Суду, викладених в постанові від 06 лютого 2018 року по справі №607/7919/17, в яких Верховний Суд встановив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Проте, із вимогами про перегляд нарахувань позивач звернувся лише 05 квітня 2021 року, тобто із пропуском шестимісячного строку, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, зазначення у заяві про те, що відповідь на заяву щодо нарахування допомоги надана листом від 09.03.2021, до уваги судом не приймається, оскільки, як вже раніше зазначено, нарахування і виплата допомоги до 5 травня здійснюється щорічно і про її розмір позивачу було достеменно відомо на момент її отримання 2011-2020 роках відповідно, та надання відповіді на заяву позивача щодо нарахування допомоги листом від 09.03.2021 не впливає на переривання установленого процесуального строку та не спростовує обізнаність позивача про розмір виплат та можливе порушення його прав. Тобто позивач був обізнаний із оспорюваними діями відповідача.

Таким чином, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а поважних причин пропуску строку судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Положеннями пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно частини першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 підлягає поверненню.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва