Справа № 520/11023/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Зоркіна Ю.В.

13 квітня 2021 р.Справа № 520/11023/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

18.08.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (правонаступником якої є Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, далі ГУ ДПС у Харківській області), винесених на підставі акту від 24.07.2019 року № 2516/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (п.н. НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року» (далі акт перевірки):

- від 21.08.2019 року № 6, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 510,00 грн;

- від 21.08.2019 року № 6, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 170,00 грн;

- від 21.08.2019 року № 6, яким зобов`язано сплатити штраф у сумі 2.675,03 грн;

- від 21.08.2019 року № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну вартість на загальну суму 187.138,76 грн, у тому числі: за податковим зобов`язанням - 149.711,01 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 37.427,75 грн;

- від 21.08.2019 року № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2.058.274,38 грн, у тому числі: за податковим зобов`язанням 1.646.619,50 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 411.564,88 грн;

- від 21.08.2019 року № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 2.246.664,98 грн, у тому числі: за податковим зобов`язанням 1.797.531,99 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 449.382,99 грн;

- від 21.08.2019 року № 0, яким зобов`язано сплатити штраф у сумі 879,98 грн та 2.201,82 грн;

- від 21.08.2019 року № 6, яким застосовано штраф на загальну суму 817.472,50 грн;

- скасувати рішення від 14.08.2019 року № 6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 20.178,71 грн;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) платника єдиного внеску від 14.08.2019 року № Ф-6 в сумі 100.893,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ про проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 від 04.07.2019 року № 4683 скасовано у судовому порядку рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року по справі № 520/8038/19, яке постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2020 року залишене без змін. Під час оскарження означеного наказу у судовому порядку, контролюючим органом було винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які у випадку незаконності наказу на її проведення у судовому порядку, підлягають скасуванню, оскільки висновки перевірки, проведеної на підставі незаконного наказу, не можуть слугувати підставами для винесення податкових повідомлень-рішень.

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначив, що під час проведення перевірки, контролюючим органом встановлені порушення норм Податкового Кодексу України (далі ПК України), що призвело до донарахування податкових зобов`язань та винесення оскаржуваних рішень, а позовна заява не містить доводів на спростування висновків акту перевірки.

Також відповідач зазначив, що спірний наказ вичерпав свою дію фактом його виконання, а його скасування не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки такий наказ не є юридично значимим для нього враховуючи, що позивачем здійснено допуск співробітників контролюючого органу до перевірки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Судом проведений розподіл судових витрат - стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 10.510,00 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року по справі № 520/8038/19, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Харківської області про скасування наказу та відповідно, скасовано наказ ГУ ДФІС у Харківської області від 04.07.2019 року № 4683 про проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків, що у відповідності до ч.2 ст. 78 КАС України дає підстави вважати податкові повідомлення-рішення та рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, неправомірними.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ДПС у Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог підприємству відмовити у повному обсязі.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, аналогічні наведеним у відзиві на адміністративний позов.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що ГУ ДПС у Харківській області відповідно до наказу від 04.07.2019 року № 4683 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 » (далі наказ № 4683) (а.с.53) та направлень на перевірку від 04.07.2019 року № 4683, № 1656 та № 1657 (а.с.54, 55), проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 24.07.2019 року № 2516/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 (а.с.59-91).

Відповідно до висновків акта перевірки, контролюючим органом встановлено наступні порушення:

- п. 198.5 ст. 198 ПК України, встановлення заниження податкового зобов`язання у сумі 1.634.697,00 грн за грудень 2018 року;

- п. 185 ст. 185, п. 187.1 а) ст. 187 ПК України, встановлення заниження податкових зобов`язань з ПДВ всього 11.922,50 грн, в тому числі за лютий 2017 року на 10.640,00 грн та за грудень 2017 року на 1.282,50 грн;

- п. 1201.1 ст. 1201 ПК України;

- п. 44.1 та 44.3 ст. 44 ПК України;

- п. 203.2 ст. 203 ПК України, а саме несвоєчасна сплата податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року;

- п. 63.3 ст. 63 ПК України, неподання у строки та у випадках, передбачених ПК України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних;

- п. 188.1 ст. 188 ПК України, встановлено заниження задекларованих показників у рядку 2.1 декларації «Операції, що оподатковуються за нульовою ставкою: експортні операції» за 2017 рік на загальну суму 201.693,14 грн;

- п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону № 2464, в частині заниження суми єдиного внеску на загальну суму 100.893,54 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 100.893,54 грн;

- ст. 168, 176 ПК України, підпунктів 1.2, 1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, встановлено заниження податкових зобов`язань зі сплати військового збору у періоді з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року на 149.711,01 грн;

- п. 177.5 ст. 177, ст. 126 ПК України, встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання по датку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності;

- п.п. 177.4.1 п. 177.4, п.п. 177.5.3 ст. 177 ПК України, встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 1.797.531,99 грн (2017 рік на 978.808,69 грн, 2018 рік на 818.723,03 грн).

14.08.2019 року ГУ ДПС у Харківській області прийнято рішення № 6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 20.178,71 грн (а.с.106).

14.08.2019 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) платника єдиного внеску від 14.08.2019 року № Ф-6 в сумі 100.893,54 грн (а.с.16).

На підставі висновків акта перевірки, контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 21.08.2019 року:

- № 6, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 510,00 грн (а.с.93);

- № 6, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 170,00 грн (а.с.94);

- № 6, яким зобов`язано сплатити штраф у сумі 2.675,03 грн (а.с.95);

- № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну вартість на загальну суму 187.138,76 грн, у тому числі: за податковим зобов`язанням - 149.711,01 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 37.427,75 грн (а.с.96);

- № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2.058.274,38 грн, у тому числі: за податковим зобов`язанням 1.646.619,50 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 411.564,88 грн (а.с.97);

- № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 2.246.664,98 грн, у тому числі: за податковим зобов`язанням 1.797.531,99 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 449.382,99 грн (а.с.98);

- № 0, яким зобов`язано сплатити штраф у сумі 879,98 грн та 2.201,82 грн (а.с.99);

- № 6, яким застосовано штраф на загальну суму 817.472,50 грн (а.с.100).

Не погодившись із правомірністю наказу контролюючого органу № 4683, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом щодо його скасування.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року по справі № 520/8038/19, залишеного постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2020 року без змін, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, наказ № 4683 скасовано (а.с. 17-23, 24-29).

Ухвалою Верховного Суду від 23.07.2020 року по справі № 520/8038/19, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2020 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Харківській області про скасування наказу (а.с.30-31).

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає.

Відповідно до приписів п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Так, відповідно до ст. 62 ПК України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами 1-4 п.п. 81.1 ст. 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

При цьому абз. 5 п.п. 81.1 ст. 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).

Зі змісту наведених правових норм убачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом не допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки: - непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абз. 2-4 п. 81.1 ст. 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення); оформлення документів, вказаних в абз. 2-3 пункту 81.1 ст. 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові 21.02.2020 року у справі № 826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Вказані висновки також наведені в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 року по справі № 520/8648/18.

Також, у постанові від 21.02.2020 року у справі № 826/17123/18 зазначено, що судова палата в цій справі відступає від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 року справа № 820/850/16, від 16.10.2019 року справа № 820/11291/15, від 22.11.2019 року справа № 815/4392/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У свою чергу, положеннями п. 86.8 ст. 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства убачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на прийняття податкового повідомлення-рішення.

Як зазначено судом вище, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року по справі № 520/8038/19, задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУ ДФС у Харківської області про скасування наказу та відповідно, скасовано наказ ГУ ДФС у Харківської області від 04.07.2019 року № 4683 про проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків.

Частиною 4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

При цьому, податкові повідомлення-рішення та рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірними та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 21.08.2019 року № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, № 0, № 6, рішення від 14.08.2019 року № 6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 20.178,71 грн та вимоги про сплату боргу (недоїмки) платника єдиного внеску від 14.08.2019 року № Ф-6 в сумі 100.893,54 грн.

Стосовно поданого контролюючим органом клопотання про залишення позову без розгляду із врахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19, колегія суддів зазначає наступне.

У клопотанні відповідач посилається на те, що за результатами застосування процедури адміністративного оскарження ДПС України винесено рішення від 05.06.2020 року № 18469/6/99-00-08-05-04-06, яке отримане позивачем 11.06.2020 року, податкові повідомлення-рішення від 21.08.2019 року № 6, № 6, № 6, № 6 та № залишено без змін, а до Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11023/2020, позивач звернувся 18.08.2020 року, після спливу встановленого строку 30 днів після отримання рішення контролюючого органу про результати розгляду скарги, а відтак, позивачем пропущено строк звернення до суду, що суперечить висновку Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.11.2020 року по справі № 500/2486/19.

Приходячи до висновку про необхідність залишення без задоволення означене клопотання, колегія суддів зазначає, що підстави для скасування рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позовної заяви без розгляду у відповідній частині регламентовані ст. 319 КАС України.

За приписами ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Серед аргументів, наведених ГУ ДПС у Харківській області в обґрунтування вимог апеляційної скарги на судове рішення, відсутній такий аргумент як пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду та не застосування судом першої інстанції положень, встановлених ст. 123 КАС України, тобто незгода з ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року.

Вичерпний перелік порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, наведений у ч. 3 ст. 317 КАС України. Така підстава, як пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду та не застосування судом першої інстанції положень, встановлених ст. 123 КАС України, ч. 3 ст. 317 КАС України не передбачена.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, яке є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, а тому залишає апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області без задоволення, а судове рішення без змін.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі складена і підписана 23 квітня 2021 року.