Справа № 480/5044/20
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 р. Справа № 480/5044/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П. ,

представника позивача - Бабарикіна Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просив:

1) визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо припинення ОСОБА_1 з 01.05.2018 та з 01.01.2020 року нарахування і виплати пенсії;

2) зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області поновити ОСОБА_1 з 01.05.2018 року та з 01.01.2020 року нарахування та виплату пенсії, а також сплатити виниклу заборгованість з пенсії за періоди з 01.05.2018 року по 30.06.2018 року та з 01.01.2020 року по цей час.

Свої вимоги мотивував тим, що перебуває на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію по інвалідності. З часу переміщення до Сумської області отримання призначеної пенсії здійснювалось за місцем перебування на обліку - в ГУ ПФУ в Сумській області, однак, з січня 2020 року на картковий рахунок Ощадбанку належна позивачу пенсія надходити перестала. Крім того, виплату пенсії позивачу також не здійснили у травні та червні 2018 року. При цьому, ніяких рішень ГУ ПФУ в Сумській області щодо припинення виплати пенсії на адресу позивача у 2018 році і у 2020 році з січня по цей час не надходило.

Таким чином, вважає, що відповідач, не приймаючи рішення у відповідності до ч.1 ст.49 Закону України від 09.07.2003 №1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», неправомірно не виплатив належну позивачу пенсію за періоди з 01.05.2018 року по 30.06.2018 року, а також з 01.01.2020 року по цей час.

Відмітив, що жодним законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які мають статус внутрішньо переміщених. Право громадянина на отримання призначеної пенсії не можна пов`язувати з такою умовою, як постійне проживання або перебування за місцем реєстрації місця проживання.

Ухвалою суду від 11.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача у справі до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.27-28), відповідно до якого представник ГУ ПФУ в Сумській області з посиланням на Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з того, що листом Пенсійного фонду України від 03.05.2018 № 15372/02-02 надані на опрацювання списки для припинення виплати пенсії з 01.05.2018 внутрішньо переміщеним особам, про яких наявна інформація про тривалу відсутність за фактичним місцем проживання. В даних списках містилась інформація стосовно ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, позивачу була призупинена виплата пенсії з 01.05.2018.

У червні 2018 до ГУ ПФУ в Сумській області від Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради надійшов лист від 14.06.2018 № 12.01-28/4259/07, яким надано витяг з протоколу засідання комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, яким підтверджене місце проживання ОСОБА_1 на його виконання позивачу поновлено виплату пенсії з 01.07.2018.

Нарахована сума доплати за травень та червень 2018 обліковується та виплачується в окремому порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання листа Міністерства соціальної політики України від 25.11.2019 №378/041-19/191 листом Пенсійного фонду України від 13.12.2019 № 2800-0591-9/37995 повідомлено головне управління про необхідність забезпечити опрацювання даних файлів, сформованих за результатами звірки Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб на факт коректності вивантаженої інформації по записах. У даному файлі містилась інформація стосовно позивача. У зв`язку з цим, з 01.01.2020 головним управлінням було припинено виплату пенсії позивачу, та направлено запит до управління соціального захисту населення про підтвердження дійсності довідки як внутрішньо переміщеної особи. Станом на сьогоднішній день інформація від управління соціального захисту населення не надходила.

Ухвалами суду від 20.10.2020, 30.12.2020, 04.02.2021 у відповідача були витребувані додаткові докази у справі (а.с.25, 65, 71), а також було надано додаткові пояснення (а.с.77, 115-116), в яких представник відповідача вказав, що за матеріалами пенсійної справи (сформованої в ГУ ПФУ в Сумській області) відсутня будь-яка інформація для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , а саме, заява про поновлення виплати пенсії та довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території. Отже, підстави для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 відсутні.

Ухвалою суду від 26.02.2021 ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 11.03.2021, а також повторно витребувано додаткові докази у відповідача (а.с.75).

Ухвалою суду від 11.03.2021 судове засідання було відкладено на 31.03.2021 (а.с.96), а засідання 31.03.2021 - на 20.04.2021 у зв`язку з необхідністю витребування доказів у відповідача (а.с.110).

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Представник ГУ ПФУ в Сумській області в судове засідання не з`явився, надіслав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання. При цьому, доказів на підтвердження неможливості прибуття суду не надав. Відтак, з урахуванням ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, з підстав, викладених у позові та просив визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01.05.2018 по 30.06.2018 та з 01.01.2020 та зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.05.2018 по 30.06.2018 та поновити нарахування та виплату пенсії з 01.01.2020, а також сплатити виниклу заборгованість з пенсії за періоди з 01.01.2020 року по цей час.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що з 01.11.2014 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що вбачається з позову, письмових пояснень, відзиву та підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с.14).

Також згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.03.2017 №2021 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою (а.с.13).

Як встановлено судом, на підставі листа Пенсійного фонду України від 03.05.2018 №15372/02-02 про надання на опрацювання списків для припинення виплати пенсії у травні 2018 року внутрішньо переміщеним особам, про яких наявна інформація про тривалу відсутність за фактичним місцем проживання, в т.ч. ОСОБА_1 (а.с.33-34, 54-55), відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу з 01.05.2018.

На підставі листа Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 14.06.2018 №12.01-28/4259/07 про надання витягу з протоколу засідання комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, яким підтверджене місце проживання ОСОБА_1 (а.с.37-38, 58-59, 83), відповідачем було поновлено виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.07.2018, що підтверджується копією протоколу про поновлення виплати пенсії (а.с.60).

При цьому, з матеріалів справи, зокрема, довідок ГУ ПФУ в Сумській області від 20.10.2020 №347, від 26.02.2021 №62, розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії (а.с.36, 40, 57, 61, 80), а також пояснення відповідача (а.с.115-116) вбачається, що ОСОБА_2 пенсія, починаючи з 01.05.2018 по 30.06.2018 включно нарахована була, однак, не була фактично виплачена. Крім того, у відзиві та додатковому поясненні представник відповідача зауважив, що нарахована до виплат сума за травень та червень 2018 року обліковується у ГУ ПФУ в Сумській області, а її виплата буде забезпечена в окремому порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, в подальшому, на підставі листа Пенсійного фонду України від 13.12.2019 № 2800-0591-9/37995 щодо забезпечення опрацювання даних файлів, сформованих за результатами звірки Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб на факт коректності вивантаженої інформації по записах, в т.ч. ОСОБА_2 (а.с.31-32. 52-53, 81), відповідачем з 01.01.2020 було припинено нарахування та виплату пенсії позивачу у зв`язку з не підтвердженням дійсності довідки внутрішньо переміщеної особи, з огляду на що ГУ ПФУ в Сумській області було направлено запит до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради з метою підтвердження дійсності довідки позивача як внутрішньо переміщеної особи (а.с.41-42, 62-63, 78-79).

При цьому, відповідач у додатковому поясненні (а.с.115-116) вказав, що за матеріалами пенсійної справи позивача відсутня будь-яка інформація для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , а саме, заява про поновлення виплати пенсії та довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території, тому підстави для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 відсутні.

Судом згідно довідок ГУ ПФУ в Сумській області від 20.10.2020 №348, від 26.02.2021 №63 та від 16.04.2021 №112 (а.с.36, 56, 81, 115зворот) встановлено, що до 01.01.2020, зокрема у грудні 2019 року, пенсія позивачу нараховувалася та була виплачена, а починаючи з 01.01.2020 по день розгляду справи пенсія позивачу не нараховується та не виплачується.

Доказів на підтвердження виплати нарахування та виплати позивачу пенсії позивачу з 01.01.2020 представником відповідача не надано.

Суд не може погодитись з такою бездіяльність відповідача щодо невиплати нарахованої раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 по 30.06.2018, а також з діями ГУ ПФУ в Сумській області щодо припинення виплати раніше призначеної пенсії позивачу, починаючи з 01.01.2020, вважаючи їх протиправними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (надалі Закон №1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч.3 ст. 4 Закону №1058-ІV).

Згідно частини 1 статті 47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

З 22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі - Закон №1706-VII), яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч.2 ст. 4 Закону №1706-VII).

Як згідно ст. 4 Закону №1706-VII, так і згідно пункту 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 (далі - Порядок №509) факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених, зокрема, статтею 12 цього Закону.

Обґрунтовуючи свою позицію відповідач, з посиланням на норми Закону №1706-VII та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 8 червня 2016 року №365 (далі - Порядок №365) вказує на правомірність припинення виплати нарахованої пенсії у зв`язку із встановленням факту відсутності позивача за місцем проживання на основі отриманої інформації у період з 01.05.2018 по 30.06.2018 та на відсутність інформації з 01.01.2020 про дійсність довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Дійсно, встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування та скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" є одними з підстав, визначених у п.п.2,4 п.12 Порядку №365 для припинення соціальних виплат, а частина 1 статті 12 Закону №1706-VII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб та такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: (…); 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Водночас, суд відмічає, що ні вказаний Порядок №365, ні Закон №1706-VII, не визначають самого порядку чи підстав для припинення виплат пенсії чи інших соціальних виплат.

Законом, який регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є саме Закон №1058-1V. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування. (ст. 5 Закону №1058-1V). І саме цим Законом частиною 1 статті 49 визначено підстави припинення пенсії. Так, за приписами цієї норми, виплата пенсії, зокрема, за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у таких випадках: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

В той же час, як встановлено судом під час розгляду справи з наявних у справі матеріалів, нарахована раніше призначена пенсія ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 по 30.06.2018 була не виплачена у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання позивача, а у період з 01.01.2020 по день розгляду справи взагалі не нараховувалася та не виплачувалася у зв`язку з відсутністю інформації про дійсність довідки ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Однак, вказані підстави не є тими підставами, виключний перелік яких зазначено у ст.49 Закону №1058-IV для прийняття рішення про припинення пенсії. Тим паче, припинення виплати пенсії за період з 01.05.2018 по 30.06.2018 та ненарахування і невиплата пенсії з 01.01.2020 по день розгляду справи були вчинені не у спосіб, визначений Законом №1058-IV, який передбачає припинення пенсійних виплат виключно на підставі відповідного рішення органу Пенсійного фонду, якого, як встановлено судом прийнято не було та такого рішення, на виконання вимог ухвал суду представником відповідача надано не було. Крім того, у додатковому поясненні представник ГУ ПФУ в Сумській області вказав, що протокольного рішення стосовно припинення виплати не приймалося.

У зв`язку з чим суд визнає, що є протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати нарахованої раніше призначеної пенсії позивачу за період з 01.05.2018 по 30.06.2018, а також є протиправними дії відповідача щодо припинення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2020, та здійснені відповідачем не у спосіб, передбачений законом.

Крім того, відповідно до ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.11.2003 №1382-ІV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Також, щодо посилання представника ГУ ПФУ в Сумській області у відзиві на те, що виплата пенсії за період з 01.05.2018 по 30.06.2018 включно буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, суд зазначає наступне.

Однак, станом на момент розгляду справи, відповідного порядку Кабінетом Міністрів України, на який посилається відповідач, не розроблено. При цьому відповідно до ч.4 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію прав та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

В даному випадку, суд звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини щодо відповідальності держави щодо виконання власних повноважень.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (п.70).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Суханов та Ільченко проти України" від 26.09.2014 стосовно бездіяльності держави щодо прийняття нормативного акту, яких визначає механізму реалізації прав громадян, в п.п.55,56 зазначив, що відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені статтею 1 Першого протоколу. Уряд не надав жодних пояснень цієї бездіяльності, яка тримала заявників у невизначеності. Таким чином, Суд не бачить жодних причин, чому органи влади не вжили заходів для визначення розміру надбавки до пенсії заявників і вважає це втручання невиправданим. Отже, було порушення права заявників, передбаченого статтею 1 Першого протоколу.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, приймаючи до уваги, що бездіяльність відповідача щодо невиплати нарахованої раніше призначеної пенсії позивачу за період з 01.05.2018 по 30.06.2018, а також дії відповідача щодо припинення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2020, відповідачем здійснені не у спосіб, встановлений законом, та не відповідають критеріям правомірності, визначених ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, доказів про виплату пенсії позивачу у період з 01.05.2018 по 30.06.2018 та про нарахування та виплату пенсії позивачу, починаючи з 01.01.2020 відповідачем суду не надано, суд, з урахуванням вимог ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області, яка полягає у невиплаті нарахованої раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 по 30.06.2018, визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2020, та зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області здійснити виплату нарахованої раніше призначеної пенсії позивачу за період з 01.05.2018 по 30.06.2018, а також поновити нарахування та виплату пенсії позивачу починаючи з 01.01.2020.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 840,80грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції від 31.07.2020 №7 (а.с.8).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яка полягає у невиплаті нарахованої раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 по 30.06.2018.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити виплату нарахованої раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 по 30.06.2018, а також поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2020.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) за рахунок бюджетний асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок)грн. 80коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26.04.2021.

Суддя І.Г. Шевченко