Справа № 463/1758/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 463/1758/21 пров. № А/857/6032/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2021 року, головуючи суддя Гирич С.В., ухвалене о 13:11 год. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2021 року позивач ЛПЗ ЗРУ ДПС України звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в якому просив продовжити строк затримання громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців, а саме до 07 год. 40 хв. 28 серпня 2021 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав те, що відповідач діючи у складі групи осіб, вчинив спробу незаконного, поза межами пунктів пропуску, перетинання державного кордону із України в Республіку Польща, на напрямку 645 прикордонного знаку, територія Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, внаслідок чого о 07 год. 40 хв. 28 лютого 2020 року був затриманий представниками відділення інспекторів прикордонної служби «Рава-Руська» відділу прикордонної служби «Рава-Руська». В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач на територію України в`їхав встановленим порядком 13.10.2019 року через пункт пропуску «Бориспіль-авіа» з метою вступу на навчання до Запорізького національного університету. Однак, враховуючи те, що відповідач порушив законодавство України з прикордонних питань 28.02.2020 року він був відрахований із числа слухачів вищевказаного навчального закладу. Внаслідок чого, Управлінням ДМС в Запорізькій області 02.03.2020 року відповідачу було скасовано посвідку на тимчасове проживання на території України серії № НОМЕР_1 .

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2021 року позов задоволено; продовжено строк затримання громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців, а саме до 07 год. 40 хв. 28 серпня 2021 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, громадянин Королівства Марокко ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ним неодноразово повідомлялось, що його паспорт загублений, а він, в свою чергу, бажає повернутись в країну походження. Вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Волинського ПТПІ, в якому він утримується. Крім того, він заявляв про його готовність оплатити квитки до Королівства Марокко.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25.08.2020 року Личаківським районним судом м. Львова відносно відповідача було прийнято рішення про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.

У громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на даний час відсутні документи, які б підтверджували законність перебування на території України, а також дозволяли легально виїхати за її межі, на територію України потрапив законним шляхом.

З метою видворення відповідача органом охорони державного кордону вживаються активні заходи щодо його ідентифікації та документування свідоцтвом на повернення в країну походження.

Так, 22.09.2020 року та 26.10.2020 року до Посольства Королівства Марокко в Україні повторно направлено запити з метою ідентифікації та документування відповідача свідоцтвом на повернення.

04.11.2020 року на адресу Львівського прикордонного загону надійшов лист від Посольства Королівства Марокко в Україні в якому було зазначено, що документи на повернення громадянам Королівства Марокко можуть бути оформлені тільки після відкриття марокканських кордонів, що були закриті у зв`язку з пандемією коронавірусу. У зв`язку із відновленням авіасполучення із Королівством Марокко 31.12.2020 року та 15.01.2021 року до Посольства повторно направлено запит з метою ідентифікації та документування відповідача свідоцтвом на повернення. Також відповідно до розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС, Адміністрації Державної прикордонної служби, СБУ від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстрованої в Мін`юсті 21.05.2012 року за № 806/21119 (зі змінами), у зв`язку із відсутністю відповіді від Посольства Адміністрацією Державної прикордонної служби України направлено лист до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України щодо їхнього сприяння в проведенні процедури ідентифікації відповідача.

Разом з тим, з 04.02.2021 року у зв`язку з пандемією коронавірусу марокканські кордони знову закриті і Марокко не надало документи на відповідача з метою його ідентифікації та повернення на батьківщину.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час особа відповідача не може вважатись ідентифікованою, а також у нього відсутній паспорт для виїзду за межі території України. У зв`язку із даними обставинами, виконати рішення про примусове видворення відповідача без документів, які його ідентифікують не можливо.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 №141.

Згідно ч. 11-13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш, як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Відтак, у справах про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення слід встановити, одночасну наявність двох умов, а саме: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації з країни його походження.

Так, Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 (далі - Інструкція) регламентовано порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Пунктом 1 розділу 6 Інструкції №353/271/150 передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

Норма ч.12 ст.289 КАС України покладає на позивача обов`язок зазначити у позовній заяві про продовження строку затримання дії або заходи, які вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця чи особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію).

Так, з долучених до матеріалів справи доказів встановлено, що Королівство Марокко не надало документи на відповідача з метою його ідентифікації та повернення на батьківщину.

Враховуючи наведені обставини, оскільки на момент звернення позивача до суду із даним позовом, інформація щодо встановлення відповідача з країни його громадянської належності чи документів, необхідних для ідентифікації даної особи, на адресу Львівського прикордонного загону - не надходила, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції щодо обґрунтованості продовження строку затримання відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Королівства Марокко ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2021 року у справі № 463/1758/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 23.04.2021 року.