Справа № 580/3898/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3898/20 Суддя (судді) першої інстанції: О.А. Рідзель
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кречет-Комплекс» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду 20 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Кречет-Комплекс» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кречет-Комплекс» про стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача, на користь бюджету через позивача податковий борг у сумі 122904,63 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду 20 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Свою позицію товариство обґрунтовує тим, що згідно вимоги №Ю-7557-27У від 06.11.2018 Центральним відділом ДВС у м. Черкаси відкрито виконавче провадження №57911970 від 13.12.2018 року та згідно виконавчого провадження №57911970 від 27.04.2020 Центральний відділ ДВС м. Черкаси постановив арешт коштів на відкритих рахунках ТОВ «»Кречет-Комплекс». Згідно вимоги №Ю-7557-25 з розрахункового рахунку ТОВ «Кречет -Комплекс» в АТ «ПУМБ» 24.07.2020 знята сума в розмірі 36602,50 на користь Центрального відділу ДВС м. Черкаси. Центральний відділ ДВС м. Черкаси 29.07.2020 платіжним дорученням №16043 від 27.07.2020 в сумі 222226,54 перерахував кошти на розрахунковий рахунок ГУ ДПС у Черкаській області, вказавши неправильні рахунки. Ці кошти на час подачі апеляційної скарги знаходяться на рахунках позивача, як невизначені.

22.03.2021 до апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення окружного суду залишити без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідач самостійно задекларував зобов`язання згідно з такими деклараціями: з єдиного податку від 09.02.2018 № на суму 16701,50 грн.; з єдиного податку від 18.04.2018 №на суму 14269,00 грн.; з ПДВ від 23.01.2020 № на суму 31314,00 грн. та штраф 1566,00 грн.; з ПДВ від 20.01.2020 № на суму 22041,00 грн.; з ПДВ від 17.02.2020 №11676342на суму 3777,00 грн.; з ПДВ від 21.04.2020 №19547462 на суму 26783,00 грн.; з ПДВ від 05.05.2020 №20981713 на суму 9311,00 грн.; з ПДВ від 20.05.2020 №23238322 на суму 11658,00 грн.; з податку на прибуток від 28.02.2019 № на суму 5252,00 грн.; з податку на прибуток від 28.02.2019 № на суму 3105,00 грн.

Крім того, позивач прийняв податкові повідомлення-рішення (далі ППР):від 15.05.2018 №, яким відповідачу визначене зобов`язання на суму 2000,00 грн.; від 15.05.2018 №, яким відповідачу визначене зобов`язання на суму 250,00 грн.; від 12.02.2020 №, яким відповідачу визначене зобов`язання на суму 170,00 грн.; від 29.05.2020 №, яким відповідачу визначене зобов`язання на суму 5451,25 грн.; від 29.05.2020 №, яким відповідачу визначене зобов`язання на суму 12247,92 грн.; від 17.05.2019 №, яким відповідачу визначене зобов`язання на суму 510,00 грн.; від 27.08.2020 №, яким відповідачу визначене зобов`язання на суму 1020,00 грн.

Доказів оскарження у встановлений ПК України строк вищевказаних ППР суду не надано і судом таких не встановлено, відповідно грошові зобов`язання, визначені вищевказаними ППР, є податковим боргом відповідача.

З даних облікової картки позивача суд встановив, що відповідачу згідно з підп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України на вищевказану суму заборгованості нарахована пеня в сумі 661,82 грн.

Встановлено, що відповідач частково сплатив вказані зобов`язання на суму 48478,00 грн.

З урахуванням викладеного, податковий борг відповідача становить 122904,63 грн., що підтверджується даними облікових карток відповідача.

У зв`язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання позивач прийняв податкову вимогу форми Ю від 02.03.2018 №17710-17 на суму 20905,15 грн., яка направлена відповідачу 06.03.2018 (а.с.84-85).

В установленому законом порядку відповідач вимогу не оскаржив і до часу судового розгляду справи узгоджені зобов`язання у повному обсязі не сплатив, що підтверджується даними зворотного боку облікової картки, у зв`язку з чим Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольнив їх у повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та даючи правову оцінку обставинам справи, виходить з наступного.

За змістом пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України сума податку, яка зазначена платником у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (пункт 31.1 статті 31 Податкового кодексу України).

В силу приписів підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, визнається податковим боргом платника податків.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 59.5 зазначеної статті у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Пунктом 56.2 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

За змістом положень підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Згідно з приписами підпункту 56.18 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Як вже зазначалось судом вище, за відповідачем рахується податковий борг у загальному розмірі 122904,63 грн., доказів сплати якого або оскарження податкової вимоги форми Ю від 02.03.2018 №17710-17 на суму 20905,15 грн, відповідачем суду не надано.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункт 95.3 статті 95 Податкового кодексу України).

Таким чином, грошові зобов`язання є узгодженими, тобто визнаються податковим боргом, а відповідачем не надано належних доказів на спростування доводів позивача, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав та необхідність стягнення заборгованості, яка обліковується за відповідачем, у судовому порядку.

Щодо доводів апелянта про те, що товариство фактично сплатило борг 29.07.2020 і кошти знаходяться на невизначених рахунках ГУ ДПС Черкаської області, то такі не можуть бути взятими до уваги судом, оскільки, ні вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-7557-25, ні кошти, які були зняті Центральним відділом ДВС м. Черкаси в рамках її виконання, не є предметом розгляду суду у цій справі. З матеріалів справи встановлено, що вимогу №Ю-7557-25 сформовано податковим органом та направлено до органів ДВС у зв`язку з наявністю у відповідача заборгованості по ЄСВ. Натомість, предметом розгляду у справі №580/3898/20, яка переглядається апеляційним судом, є стягнення податкового боргу відповідача з заборгованості з єдиного податку юридичних осіб, з податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та податку на прибуток, у зв`язку з несплатою яких, позивач прийняв податкову вимогу форми Ю від 02.03.2018 №17710-17.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду -залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кречет-Комплекс» залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду 20 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст.329-331 КАС України.

Головуючий суддя

Судді