Справа № 560/2462/21
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2462/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

22 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В березні 2021 ОСОБА_1 звернулась в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 04.09.2020 №236 про скасування громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 10.09.2020 №3819 про скасування громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання.

2. Одночасно з позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд: зупинити дію рішення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну №236 від 04.09.2020 року та рішення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про скасування посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 від 10.09.2020.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову.

5. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову призведе до незаконного видворення позивача та спричинить вкрай негативні наслідки для останньої та членів її сім`ї із необхідністю виїхати з місця постійного проживання за межі території України.

ІІ. ДОВОДИ СТОРІН

6. Апелянт вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до незаконного видворення позивача та спричинить негативні наслідки для останньої та членів її сім`ї із необхідністю виїхати з місця постійного проживання за межі території України. Окрім того, невжиття заходів забезпечення позову призведе до прийняття чергових неправомірних рішень щодо позивача.

7. У відзиві відповідач заперечує проти доводів наведених в апеляційній скарзі, вважає їх необґрунтованими та надуманими. Звертає увагу, що апелянт не зверталась з заявою про продовження строку перебування на території України.

ІIІ. ОЦІНКА СУДУ

7. Апеляційний Суд, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

8. В апеляційній скарзі позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за її участі.

9. Однак, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять належну кількість доказів для вирішення спору, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

10. Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

11. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

12. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13. Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

14. Згідно частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

15. З матеріалів адміністративної позову встановлено, в березні 2021 ОСОБА_1 звернулась в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 04.09.2020 №236 про скасування громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну та визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 10.09.2020 №3819 про скасування громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання.

16. Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що невжиття таких заходів призведе до незаконного видворення позивача та спричинить вкрай негативні наслідки для останньої та членів її сім`ї, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях заявника без підтвердження того, що такі обставини настануть.

17. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

18. Згідно статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

19. Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

20. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

21. Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

22. Так, забезпечення адміністративного позову- це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

23. При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

24. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

25. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

26. Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову апелянт посилався на те, що невжиття таких заходів призведе до наслідку у вигляді незаконного видворення позивача.

27. Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів, яких вони стосуються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, колегія суддів зазначає, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

28. На час розгляду заяви про забезпечення позову рішення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 04.09.2020 №236 про скасування громадянці Республіки Узбекистан ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну не реалізовано, оскільки позивач перебуває на території України.

29. Колегія суддів погоджується з доводами наведеними у відзиві на апеляційну скаргу та звертає увагу, що апелянт не зверталась до міграційного органу з заявою про продовження строку перебування на території України.

30. Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

31. Всупереч статті 77 КАС України, апелянт належним чином не обґрунтував заяву про забезпечення позову, не надав доказів того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

32. Таким чином, колегія суддів вважає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів того, що зупинення дії оскаржуваного рішення ускладнить ефективний захист прав в разі задоволення позовних вимог.

33. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що застосування заходів забезпечення позову є виправданим у разі, якщо наявне достатньо обґрунтоване припущення, що їх невжиття може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

ІІІ. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

34. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

35. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

36. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

37. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

38. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

39. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.