Справа № 2-а-463/11
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №6-а/366/7/21
Провадження №2-а-463/11
У Х В А Л А

з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення

26 квітня 2021 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої - судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Потопальської О.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача Якубова В.І., ОСОБА_1 , про встановлення судового контролю за виконанням рішень суду у справах № 2-а-463/2011 від 21.01.2011 та №2-а-6231/2011 від 21.06.2011 за позовами ОСОБА_2 та інших, до Управління пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області, про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності та доплати за проживання на радіоактивно забрудненій території,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Іванківського районного суду у справі № 2-а-463/2011 від 21.01.2011 позов ОСОБА_2 та інших до Управління пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності та доплати за проживання на радіоактивно забрудненій території задоволено.

Визнано незаконними дії УПФУ в Іванківському районі Київської області щодо відмови у перерахунку і виплаті належної позивачам державної та додаткової пенсій, а також доплати за проживання на радіоактивно забрудненій території.

Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії, зокрема, ОСОБА_2 з 18.06.2010 відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: основної у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової - 75% мінімальної пенсії за віком, з урахування вже виплачених сум.

Постанова Іванківського районного суду Київської області від 21.01.2011 набрала законної сили 21.01.2011.

Постановою Іванківського районного суду у справі № 2-а-6231/2011 від 21.06.2011 позов ОСОБА_2 та інших до Управління пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності задоволено частково.

Визнано незаконними дії УПФУ в Іванківському районі Київської області щодо відмови у перерахунку і виплаті належної позивачам державної та додаткової пенсій, а також доплати за проживання на радіоактивно забрудненій території.

Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії, зокрема, ОСОБА_2 з 15.12.2010 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: основної у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком із збільшенням державної основної пенсії в 3,5 рази.

Постанова Іванківського районного суду Київської області від 21.06.2011 набрала законної сили 13.05.2013.

29.03.2021 на адресу суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України.

У зазначеній заяві представник позивача Якубова В.І., ОСОБА_1 , просить визнати протиправною діяльність відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, щодо перерахунку та стягнення недоплаченої пенсії позивачу з листопада 2011 року, а також встановити судовий контроль за виконанням зазначеного рішення (з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за період перерахунку).

Розгляд заяви призначено на 26.04.2021.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Через канцелярію суду подав клопотання про розгляд заяви без його участі.

Відповідач (його правонаступник) явки уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, надіславши до суду лист, у якому зазначено, що відповідно до рішення суду перерахунок було проведено і виплачено у січні 2011.

Суд, дослідивши надані матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Іванківського районного суду у справі № 2-а-463/2011 від 21.01.2011 позов ОСОБА_2 та інших до Управління пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності та доплати за проживання на радіоактивно забрудненій території задоволено.

Визнано незаконними дії УПФУ в Іванківському районі Київської області щодо відмови у перерахунку і виплаті належної позивачам державної та додаткової пенсій, а також доплати за проживання на радіоактивно забрудненій території.

Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії, зокрема, ОСОБА_2 з 18.06.2010 відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: основної у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової - 75% мінімальної пенсії за віком, з урахування вже виплачених сум.

Постанова Іванківського районного суду Київської області від 21.01.2011 набрала законної сили 21.01.2011.

Постановою Іванківського районного суду у справі № 2-а-6231/2011 від 21.06.2011 позов ОСОБА_2 та інших до Управління пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності задоволено частково.

Визнано незаконними дії УПФУ в Іванківському районі Київської області щодо відмови у перерахунку і виплаті належної позивачам державної та додаткової пенсій, а також доплати за проживання на радіоактивно забрудненій території.

Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії, зокрема, ОСОБА_2 з 15.12.2010 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: основної у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком із збільшенням державної основної пенсії в 3,5 рази.

Постанова Іванківського районного суду Київської області від 21.06.2011 набрала законної сили 13.05.2013.

Відповідно до ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Частина 1 зазначеної статті передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В силу принципу офіційності суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, у тому ж кількісному і, якщо це можливо, персональному складі, а також у тому ж судовому засіданні, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, який програв справу і на якого покладено певні обов`язки, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено саме на суд, який, в разі неподання такого звіту, ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф.

Між тим, постановами Іванківського районного суду Київської області № 2-а-463/2011 від 21.01.2011 та № 2-а-6231/2011 від 21.06.2011 на відповідача не було покладено обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судових рішень.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Згідно з правовою позицією, викладеної в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про огляд застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України" № 3 від 13.03.2017 вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Пленум Вищого адміністративного суду України наголосив, що зазначеною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено чітких вимог до інформації, яку має містити звіт про виконання судового рішення. Разом з тим, виходячи із самого поняття «звіту», він має містити, зокрема, інформацію щодо стану виконання судового рішення, відомості щодо дій вчинених відповідачем на виконання судового рішення, причини невиконання (лише часткового виконання) з додаванням документів на підтвердження викладених обставин.

Таким чином, системний аналіз зазначених правових норм свідчить, що судовий контроль здійснюється шляхом вказівки у судовому рішення про зобов`язання відповідача подати у встановлений строк звіт про виконання рішення. Постановами Іванківського районного суду Київської області № 2-а-463/2011 від 21.01.2011 та №2-а-6231/2011 від 21.06.2011 не встановлено судового контролю за виконанням судових рішень шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Разом з цим, аналіз наступних у часі рішень Верховного Суду свідчить про те, що Верховним Судом фактично змінено зазначену правову позицію.

Так, у постановах від 31.10.2019 у справі №820/1560/17, від 07.11.2019 у справі №361/11754/13-а, колегії суддів дійшли висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень, відповідачем у справі, суд першої чи апеляційної інстанцій можуть лише під час прийняття рішення у справі.

Враховуючи наявність можливості зміни окремих правових позицій та роль висновків Верховного Суду у забезпеченні єдності судової практики, суд при вирішенні питання щодо встановлення судового контролю враховував останні актуальні висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, якими врегульовано це питання.

Також суд враховує, що відповідно до частини восьмої статті 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Суд вважає, що дана норма також свідчить на користь висновку про можливість встановлення заходів судового контролю лише під час ухвалення судового рішення. Так, у вказаній нормі законодавець фактично відзначив, що окрім заходів судового контролю прописаних у резолютивній частині судового рішення, суд здійснює контроль за виконанням судового рішення і у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу, тобто шляхом розгляду позовних заяв про оскарження рішень, дій та бездіяльності виконавців, які допущені в ході примусового виконання судового рішення.

Тобто, суд з метою забезпечення належного виконання судового рішення або встановлює судовий контролю за виконанням судового рішення безпосередньо під час ухвалення цього рішення або вирішує спірні питання, які виникають в ході виконання в порядку статті 287 КАС України.

Враховуючи наведене суд вважає, що вжиття заходів судового контролю за виконанням судового рішення можливе виключно під час ухвалення відповідного рішення.

Ухвалюючи рішення, суд не вважав за необхідне встановлювати судовий контроль за виконанням цього рішення.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що спонукання чи примус відповідача до фактичного виконання рішення можливі зокрема в порядку, передбаченому статями 287 та 382 КАС України, однак на даний момент суд вже позбавлений можливості вживати заходів судового контролю, передбачених статтею 382 КАС України.

З огляду на наведене, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішень суду, які набрали законної сили, у порядку, передбаченому статтею 382 КАС України.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, відповідачем, на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішень суду у справах № 2-а-463/2011 від 21.01.2011 та №2-а-6231/2011 від 21.06.2011.

Керуючись ст. 241, 243, 248, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Якубова В.І., ОСОБА_1 , про встановлення судового контролю за виконанням рішень суду у справах № 2-а-463/2011 від 21.01.2011 та № 2-а-6231/2011 від 21.06.2011 за позовами ОСОБА_2 та інших до Управління пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, та у строки, визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Слободян Н.П.

Повний текст ухвали складено та підписано 26 квітня 2021