Справа № 200/10430/20-а
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 квітня 2021 року

Київ

справа №200/10430/20-а

адміністративне провадження №Пз/9901/5/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Мацедонської В.Е., Кашпур О.В., Уханенка С.А., Шевцової Н.В.,

розглянувши подання Донецького окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом як зразкової справи №200/10430/20-а за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Харківської області про визнання протиправними рішень, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу

УСТАНОВИВ:

До Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшло подання Донецького окружного адміністративного суду про розгляд адміністративної справи №200/10430/20-а як зразкової.

Провадження у цій справі було відкрито ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року.

У позовній заяві позивачем заявлені такі вимоги:

- визнати протиправним і скасувати наказ прокурора Харківської області №851-к від 30 квітня 2020 року про звільнення з посади прокурора Відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури Прокуратури Харківської області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру»;

- визнати протиправним і скасувати рішення кадрової комісії №2 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 - прокурора Відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури Прокуратури Харківської області;

- зобов`язати Харківську обласну прокуратуру поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора Відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури Прокуратури Харківської області з 05 травня 2020 року або на рівнозначній посаді в органах прокуратури України;

- стягнути з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 травня 2020 року і до моменту фактичного поновлення на посаді.

На обґрунтування подання Донецький окружний адміністративний суд зазначає, що спір у справі №520/6428/2020 виник у зв`язку зі звільненням позивача зі служби в прокуратурі з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з неуспішним проходженням атестації.

Як на підставу позову у цій справі позивач, серед іншого, посилається на те, що умовою звільнення з указаних підстав є ліквідація/реорганізація органу прокуратури або скорочення кількості прокурорів, чого в спірних правовідносинах не було. Позивач також доводить, що положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», на підставі яких він був змушений пройти атестацію, результат якої був фактичною причиною для звільнення, є дискримінаційними.

Як зазначено в поданні, у Донецькому окружному адміністративному суді знаходяться справи №200/5183/20-а, №200/5362/20-а, №200/955/21-а, №200/1004/21-а, №200/1069/21-а, №200/1258/21-а, №200/1442/21-а, №200/2718/21-а з цими самими ознаками: відповідачами є обласні прокуратури, Офіс Генерального прокурора, тобто одні й ті ж суб`єкти владних повноважень; спір виник з аналогічних підстав; відносини регулюються одними і тими ж нормами права; позивачі заявили аналогічні позовні вимоги.

На думку автора подання, зважаючи на велику кількість прокурорів, які не пройшли атестацію в органах прокуратури України, розгляд цієї справи Верховним Судом як зразкової матиме велике значення для формування єдиної правової позиції для адміністративних судів України з вирішення спорів цієї категорії; розгляд таких спорів у судах пришвидшиться; учасники подібних правовідносин зможуть вирішувати відповідні спори в позасудовому порядку.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі №200/10430/20-а як зразковій, Суд виходить із такого.

У розумінні статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) типові адміністративні справи - це адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Згідно з частиною першою статті 290 КАС України, якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.

Частина друга статті 290 КАС України передбачає, що у поданні про розгляд справи Верховним Судом як зразкової зазначаються підстави, з яких суд, що надає подання, вважає, що справа має бути розглянута Верховним Судом як зразкова, в тому числі посилання на типові справи. До подання додаються матеріали справи.

Аналізуючи наведені положення процесуального закону, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема у справах №360/1809/20, №620/4149/20, №300/3440/20), що інститут зразкової справи запроваджений з метою вирішення Верховним Судом питань застосування норм матеріального права у значній кількості адміністративних справ, які характеризуються аналогічними позовними вимогами та підставами виникнення спору, однаковими нормами, які регулюють спірні правовідносини, а також відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень.

У цьому зв`язку Верховний Суд констатував, що лише наявність усіх ознак типових справ та їхня значна кількість є підставою для висновку про доцільність ухвалення рішення у зразковій справі задля забезпечення передбачуваності та єдності правозастосовної практики у певній категорії спірних правовідносин і швидкого розгляду великої кількості однотипних справ.

У справі №420/13452/20 Верховний Суд розвинув зазначений підхід, указавши, що кількість справ, які є у провадженні адміністративних судів, безвідносно до складності їхнього вирішення та/чи неоднакової практики їхнього розгляду, не є достатньою підставою для відкриття провадження у зразковій справі.

Доцільність ухвалення зразкового рішення у певній категорії типових спорів повинна визначатися передусім через призму завдання Верховного Суду як найвищого суду у системі судоустрою забезпечувати сталість та єдність судової практики.

У такому розумінні основним орієнтиром для застосування цього механізму має бути необхідність усунення (вирішення) проблеми неоднакового чи суперечливого застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права у справах, спори у яких виникли за аналогічних обставин справи та однакового правового регулювання спірних відносин. Тобто має існувати чітко окреслена проблема чи складність у правозастосуванні (зумовлена невизначеністю чи суперечливістю законодавчого регулювання певних відносин) на прикладі типових справ, кількість яких у поєднанні з необхідністю узгодження підходів до їхнього вирішення і визначатиме доцільність ухвалення зразкового рішення в певній категорії спорів.

Зразкове рішення в такому випадку слугуватиме для судів першої та апеляційної інстанцій своєрідним взірцем, орієнтиром того, як потрібно застосовувати закон і вирішувати подібні справи.

Повертаючись до подання у справі №200/10430/20-а, Суд зазначає, що кількість зазначених у поданні справ є незначною, а саме подання не містить аргументів на користь існування у зазначених правовідносинах складної, виняткової правової проблеми, зумовленої, зокрема, нечіткістю чи суперечливістю законодавства; неузгодженості судової практики вирішення подібних спорів чи відсутності єдиного (однакового) підходу до трактування і застосування судами одних і тих самих норм права.

Суд також зазначає, що у справі №200/2718/21-а позивача було звільнено відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із закінченням строку контракту.

Тобто ця справа не стосується звільнення прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію, за пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Мотивація подання в основному зводиться до необхідності вироблення єдиної правової позиції у спорах, ініційованих прокурорами, які не пройшли атестацію, зважаючи на значну кількість таких осіб.

Суд зазначає, що способом забезпечення єдності судової практики є касаційний перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, у межах якого Верховний Суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права.

На момент вирішення цього подання Верховним Судом уже відкрито касаційне провадження у подібних (аналогічних) справах №200/4759/20, №200/5038/20, №420/3918/20, 640/23232/19, 540/1322/20, №540/14119/20.

Рішення, прийняті за наслідками касаційного розгляду вказаних справ будуть мати важливе значення для правильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права у подібних правовідносинах, а отже, сприятимуть забезпеченню єдності правозастосовної практики.

Відповідно до частини шостої статті 290 КАС України Верховний Суд відмовляє у відкритті провадження у зразковій справі, якщо подання не відповідає вимогам частини першої та (або) другої цієї статті, зокрема через значні розбіжності у їх фактичних обставинах, які унеможливлюють прийняття для них зразкового рішення.

З урахуванням викладеного Верховний Суд не знайшов достатніх підстав, які б свідчили про доцільність розгляду справи №200/10430/20-а як зразкової.

Керуючись статтями 241, 248, 290 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за поданням Донецького окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом адміністративної справи №200/10430/20-а як зразкової.

Подання про розгляд Верховним Судом адміністративної справи №200/10430/20-а як зразкової разом з доданими до нього матеріалами повернути до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не може бути оскаржена.

Суддя доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: В.Е. Мацедонська

О.В. Кашпур

С.А. Уханенко

Н.В. Шевцова