Справа № 826/585/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року м. Київ № 826/585/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

10.01.2018 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Управління РДА) про визнання протиправними дій в частині зупинення застосування пільги, як пенсіонеру Міністерства внутрішніх справ України, у вигляді 50% знижки для позивача та членів його сім`ї плати за користування житлово-комунальними послугами та паливом, та зобов`язання поновити пільгу.

Адміністративний позов обґрунтований, на думку позивача, протиправними діями щодо зупинення застосування до нього соціальної пільги.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М. від 26.02.2018 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Після відкриття провадження у справі позивачем подано пояснення у яких висловлено прохання зобов`язати відповідача поновити пільгу починаючи з дати його звернення із відповідною заявою, а саме, 04.01.2018.

01.02.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що на даний час отримання пільг на сплату житлово-комунальних послуг колишнім працівникам міліції, у тому числі і пенсіонерам законодавством не передбачено. Окрім того, до відзиву долучено клопотання про поновлення строку на його подання, розглянувши яке, судом визнано достатніми наведені суб`єктом доводи для визнання причини поважними.

В свою чергу позивачем подано відповідь на відзив та вкотре виловлено прохання задовольнити заявлені ним вимоги.

Отже, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 29.07.1997 по 09.06.2011 проходив службу в органах внутрішніх справ України та був звільнений в запас за підпунктом «б» пункту 64 (через хворобу) Положення про проходження служби рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

З 06.10.2011 позивачу видана довідка № 89/436942, відповідно до якої він та члени його сім`ї мають право відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) на 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива довічно.

Згідно із повідомленням про припинення дії пільги позивачу з 01.07.2015 відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII) Урядом прийнято Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389. З 01.07.2015 надання пільг на житлово-комунальні послуги, паливо, скраплений газ, телефон, установлення квартирних телефонів позивачу припинено у зв`язку із тим, що недостатньо даних для розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, який дає право на податкову соціальну пільгу (2015 році - 1710, 00 грн) та запропоновано позивачу надати документи для визначення його права на податкову соціальну пільгу.

Також судом встановлено, що 04.01.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій висловив прохання поновити йому пільгу у вигляді 50 % знижки для нього та членів його сім`ї плати за користування житлово-комунальними послугами та паливом, починаючи з 01.07.2015.

Листом від 05.01.2018 №01-12/238 Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації повідомило позивача, зокрема про відсутність правових підстав на отримання пільг на сплату житлово-комунальних послуг колишнім працівникам міліції, оскільки з 01.11.2015 Закон № 565-XII втратив чинність на підставі Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 565-XII), яким не передбачено отримання пільг на оплату житлово-комунальних послуг колишнім працівникам міліції, у тому числі і пенсіонерам, з огляду на що з 07.11.2015 ОСОБА_1 було знято з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Позивач вважаючи такі дії відповідача щодо зупинення застосування пільги, як пенсіонеру МВС України, у вигляді 50-відсоткової пільги за користування житлово-комунальними послугами та паливом протиправними та такими, що порушують його права, звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону № 565-XII в редакції чинній на час призначення позивачу спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Згідно з частиною шостою цієї ж статті за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

На підставі підпунктів «а» та «в» підпункт 1 пункту 68 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в статтю 22 Закону № 565-XII внесено зміни: частину четверту доповнено словами «в межах норм, встановлених законодавством», а частину шосту доповнено словами «якщо середньомісячний сукупний доход сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Проте, зміни, внесені підпунктом «в» підпункту 1 пункту 68 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 частини шосту та сьому статті 22 Закону № 565-XII викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п`ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Законом № 76-VIII внесені зміни в Закон № 565-XII і частина сьома статті 22 викладена у новій редакції, згідно якої пільги, передбачені частинами четвертою, п`ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаного Закону № 76-VIII Кабінетом Міністрів України 04.06.2015 прийнято постанову №389, яка набрала чинності 07.07.2015 та якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Вказаним Порядком №389 визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Згідно з пунктом 2 цього Порядку №389 дія останнього поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України "Про міліцію".

Після набрання чинності Закону №76-VIII внесені зміни до Закону 565-XII, за змістом яких право на отримання працівниками міліції та членами їх сімей, а також працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, 50-відсоткової знижки плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо збережено, за змістом і колом осіб не звужено.

При цьому, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. На виконання зазначеної норми закону Кабінетом Міністрів України затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім`ї пільговика.

Відповідно до пункту 3 Порядку №389 пільги, зазначені у пункті 1 надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Згідно з підпунктом 169.4.1 пункту169.4 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 01.01.2015 - 1218 гривень (стаття 7 Закону).

Отже, з урахуванням вказаних вище норм, з 01.07.2015 податкова соціальна пільга (у спірних правовідносинах - 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо) застосовується виключно за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує суму 1710,00 гривень.

Судом встановлено, що позивачем не підтверджено показник середньомісячного сукупного доходу його сім`ї (не більше 1710, 00 грн), необхідного для визначення права на отримання спірної податкової соціальної пільги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність у позивача права на 50-відсоткову знижку плати за користування житлом та комунальними послугами за період з 01.07.2015 по 06.11.2015.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 №36 до пункту 2 зазначеного Порядку було внесено зміни та слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв`язку з виконанням службових обов`язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні), виключено.

З 07.11.2015 у зв`язку з набуттям чинності Законом № 580-VIII втратив чинність Закон № 565-XII, відповідно до статті 22 якого позивач мав право на 50-відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, за паливо.

Згідно з абзацами 2 та 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VIII встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Отже, Закон № 580-VIII не містить норм, які б передбачали пільги, компенсації і гарантії не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03.10.1997 №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон № 580-VIII, то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.

Таким чином, відповідач, зупиняючи застосування пільги позивачу, як пенсіонеру МВС України, у вигляді 50-відсоткової знижки на оплату житлово-комунальних послуг, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством.

Аналогічний підхід застосування зазначених норм права неодноразово висловлений Верховним Судом, зокрема у постанові від 27.09.2018 у справі № 638/6025/16-а, від 20.12.2018 у справі № 227/1458/16-а, від 03.10.2019 у справі № 415/5600/16-а.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частин 1, 2, 4 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ним судового збору з відповідача відповідно до статті 139 КАС України відсутні, а відповідач не поніс витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Що стосується висловленої позивачем вимоги про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, то дійсно відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, однак така вимога є наслідком задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 255, 382 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак