Справа № 300/4016/20
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" квітня 2021 р. справа № 300/4016/20
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Приватного фермерського господарства "Геліос" про стягнення податкового боргу в загальній сумі 925 825,52 гривень, -
Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі по тексту також позивач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області, орган стягнення, податковий орган) звернулося в суд з адміністративним позовом до Приватного фермерського господарства "Геліос" (надалі по тексту також відповідач, ПФГ "Геліос", платник податків, приватне фермерське господарство) про стягнення податкового боргу в загальній сумі 925 825,52 гривень.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог частини 1 статті 67 Конституції України, статті 36, підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України не погашено в повному обсязі визначені контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення податкові зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 543 824,32 гривень і штрафних санкцій в розмірі 149 210,75 гривень. Крім того, у відповідача згідно даних облікової картки платника податків за несвоєчасну сплату узгоджених зобов`язань числиться заборгованість по несплаченій пені з податку на додану вартість в сумі 232 790,45 гривень. Вказані грошові зобов`язання є податковим боргом (узгодженим грошовим зобов`язанням) відповідача, який станом на день звернення до адміністративного суду в загальному становить 925 825,52 гривень, який несплачений Приватним фермерським господарством "Геліос" до бюджету.
На підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами (а.с.61).
ГУ ДПС в Івано-Франківській області на виконання вимог ухвали суду від 04.01.2021 подано суду 18.01.2021, через канцелярію, витребувані докази (а.с.64-112).
Одночасно із відзивом на позов, Приватне фермерське господарство "Геліос" 01.02.2021 подало до суду, через канцелярію, клопотання про зупинення провадження у адміністративній справі від 27.01.2021, в якому просило зупинити провадження у даній справі до закінчення його перегляду в касаційному порядку (а.с.119-120, 121-138).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 відмовлено в задоволенні клопотання ПФГ "Геліос" від 27.01.2021 про зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку адміністративної справи №0940/1407/18, з тих підстав, що касаційне оскарження рішення, не є підставою для зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України (а.с.139-140).
Приватне фермерське господарство "Геліос" 23.02.2021 і 17.03.2021 подало до суду, через канцелярію, клопотання про зупинення провадження у адміністративній справі від 22.02.2021 та від 16.03.2021, в якому просило зупинити провадження у даній справі до набрання сили судовим рішенням в адміністративній справі №300/49/21 (а.с.154-156, 171-173).
Ухвалою суду від 26.04.2021 відмовлено в задоволенні клопотань ПФГ "Геліос" від 22.02.2021 і 16.03.2021 про зупинення провадження у даній справі до набрання сили судовим рішенням в адміністративній справі №300/49/21, у зв`язку з відсутністю підстав, які б свідчили про об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання сили судовим рішенням в адміністративній справі №300/49/21.
Відповідно до вимог частини 5 статті 262 КАС України розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, відзиву на позов та відповіді на відзив, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Відповідач при реєстрації як юридична особа взятий на облік Городенківською Державною податковою інспекцією як платник податків і зборів.
Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Податкового кодексу України (надалі по тексту також Кодекс, ПК України).
Конституційний обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом визначений частиною 1 статті 67 Конституції України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
У відповідності до вимог статті 36 вказаного Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (пункт 15.1 статті 15 зазначеного Кодексу).
За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.3 статті 8 коментованого Кодексу в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, які створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
До загальнодержавних податків відповідно до підпункту 9.1.3. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України належить податок на додану вартість, який є предметом стягнення за даним адміністративним позовом.
Виходячи із положень пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України відповідач є платником податку на додану вартість.
Досліджуючи обставини щодо наявності у відповідача заборгованості по донарахованих контролюючим органом зобов`язань та застосованих до відповідача штрафних (фінансових) санкцій, згідно податкового повідомлення-рішення з податку на додану вартість, суд зазначає наступне.
Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
За приписами підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Згідно пунктів 86.1., 86.3., 86.8. статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області в період з 19.02.2018 по 14.03.2018 проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, за результатами проведення якої 21.03.2018 складено акт №211/09-19-14-01/34161089 (а.с.10-55).
Висновками акта перевірки встановлено наступні порушення допущені позивачем:
- пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, в результаті чого: занижено суму податку на додану вартість всього в сумі 2 160 335,00 гривень, в тому числі за рахунок заниження за січень 2015 року в сумі 683,00 гривень, за березень 2015 року в сумі 15 926,00 гривень, за квітень 2015 року в сумі 1 656,00 гривень, за травень 2015 року в сумі 1 320,00 гривень, за червень 2015 року в сумі 1 573,00 гривень, за липень 2015 року в сумі 2 439,00 гривень, за серпень 2015 року в сумі 1 551,00 гривень, за вересень 2015 року в сумі 2 049,00 гривень, за жовтень 2015 року в сумі 2 204,00 гривень, за листопад 2015 року в сумі 2 183,00 гривень, за грудень 2015 року в сумі 7 391,00 гривень, за січень 2016 року в сумі 2 986,00 гривень, за лютий 2016 року в сумі 1 367,00 гривень, за березень 2016 року в сумі 1 739,00 гривень, за квітень 2016 року в сумі 2 789,00 гривень, за травень 2016 року в сумі 1 465,00 гривень, за червень 2016 року в сумі 3 052 гривень, за липень 2016 року в сумі 1 998,00 гривень, за серпень 2016 року в сумі 905,00 гривень, за вересень 2016 року в сумі 1 623,00 гривень, за жовтень 2016 року в сумі 1 737,00 гривень, за листопад 2016 року в сумі 2 134,00 гривень, за грудень 2017 року в сумі 2 178 931,00 гривень та завищення за грудень 2016 в сумі 79 366,00 гривень, а також завищено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2017 року у сумі 705 105,00 гривень;
- пункту 209.2, підпункту "а" підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 розділу V Податкового кодексу України та пункту 23 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 за №569, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість по операціях з сільськогосподарськими товарами/послугами (крім операцій із зерновими та технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва) всього на суму 625 788,00 гривень, в тому числі за лютий 2016 року в сумі 480 950,00 гривень, за грудень 2016 року в сумі 144 838,00 гривень;
- пунктів 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995, зокрема, встановлено непроведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій на загальну суму 313 000,00 гривень та не видано розрахункових документів встановленої форми.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1.-54.3.6. пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено судом.
Відтак, обставини з даного приводу встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, та не підлягають повторному доказуванню.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України).
З дня набрання законної сили судовим рішенням про оскарження податкового повідомлення-рішення, податкове зобов`язання (частина податкового зобов`язання) стає узгодженим, а у платника податку в силу вимог пункту 57.3 статті 57 ПК України виникає податковий обов`язок самостійно погасити узгоджену суму, протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Як пояснив позивач, у відповідача, станом на момент узгодження спірного податкового зобов`язання, обліковувалася переплата, а тому сума, яка підлягає до стягнення становить 543 824,32 гривень за основним платежем і 149 210,75 гривень за штрафними санкціями.
На час розгляду справи (26.04.2021) донараховані контролюючим органом податкові зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) відповідачем до бюджету не сплачені в повному обсязі і заборгованість по них становить 693 035,07 гривень.
Повертаючись до правового регулювання спірних правовідносин слід вкотре наголосити, що за правилами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1.-54.3.6. пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Щодо нарахування у спірних відносинах контролюючим органом відповідачу пені суд відзначає, що у відповідності до підпункту 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 Кодексу нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Підпунктом 129.3.1. пункту 129.3 статі 129 Податкового кодексу України визначено, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1. та 129.1.2 пункту 129.1 статі 129 Податкового кодексу України (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (пункт 129.4 статті 129 Кодексу).
Наявний у матеріалах справи витяг із інтегральної картки платника податків відповідача свідчить про те, що за приватним фермерським господарством рахується пеня, яка числиться по особовому рахунку за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 232 790,45 гривень (а.с.57-58).
Суд констатує, що відповідач не заперечує ні наявність заборгованості по пені як такої, ні її розрахунок.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків (підпункт 59.1 статті 59 ПК України).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 у справі №300/1643/20 відмовлено задоволенні позову Приватного фермерського господарства "Геліос" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, начальника Тисменицького управління ГУ ДПС в Івано-Франківській області Адамовича Олег Васильовича про визнання протиправною і скасування податкової вимоги, визнання протиправними дій уповноваженої особи щодо вимоги про надання переліку ліквідного майна та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу (http://reestr.court.gov.ua/Review/93297359).

Коментоване рішення оскаржене ПФГ "Геліос" в апеляційному порядку і станом на 26.04.2021 ухвалою від 16 березня 2021 року Восьмим апеляційним адміністративним судом зупинено апеляційне провадження у справі №300/1643/20 до набрання законної сили рішення в адміністративній справі №300/49/21 (http://reestr.court.gov.ua/Review/95681458).

Разом з тим суд вказує, що оскаржувана податкова вимога містить узгоджену суму грошового зобов`язання, оскільки узгодження такого податкового боргу відбулося за результатами судового оскарження шляхом набрання законної сили рішенням суду по справі №0940/1407/18, з урахуванням нарахованої пені.

Дійсно податкова вимога від 01.07.2020 за №87782-54 є документом контролюючого органу, на підставі якого у даній справі №300/4016/20 має місце реалізація суб`єктом владних повноважень права на звернення до суду із позовною заявою про стягнення із ПФГ "Геліос" податкового боргу в сумі 925 825,52 гривень.

Однак, станом на день звернення вимога про сплату боргу в сумі 925 825,52 гривень є лише процедурним документом, наявність якого надає формальне право на звернення контролюючому органу на підставі закону до суду. Дійсність самого зобов`язання у вимозі визначає його узгодженість, що у спірному випадку, станом на 26.04.2021, доказуванню не підлягає, у зв`язку із тим, що:

- частина податковий борг із 582 296,00 гривень (за основним платежем в сумі 543 824,32 гривень) та 149 210,75 гривень (за штрафними санкціями) в силу вимог абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України з 29.04.2020 стали узгодженими в наслідок судового оскарження у адміністративній справі №0940/1407/18;

- пеня в сумі 232 790,45 гривень відповідач не заперечує як і її розрахунок.

Процедуру формування і направлення податкової вимоги позивач дотримався. Станом на день вирішення спору (26.04.2021) податкова вимога контролюючого органу від 01.07.2020 за №87782-54 є чинною і не скасованою.

Решта доводів відповідач не змінюю висновків суду, в тому числі зміст обов`язку приватного фермерського господарства, який з урахування положень пункту 57.3 статті 57 ПК України мав бути добровільно виконаний протягом 10 днів, наступних за днем узгодження зобов`язання, яке є предметом стягнення у даній справі.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Податковий борг відповідача підтверджується довідкою про борг за платежами від 06.11.2020, актом перевірки від 21.03.2018 за №211/09-19-14-01/34161089, податковим повідомленням-рішенням № від 20.07.2018, податковою вимогою форми "Ю" за №87782-54 від 01.07.2020, обліковою карткою платника податку на додану вартість, які містяться в матеріалах справи (а.с.6, 7, 10-55, 56, 57-58).

Таким чином, суд приходить до висновку, що донараховані контролюючим органом податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 693 035,07 гривень і нарахована пеня в розмірі 232 790,45 гривень, являється податковим боргом відповідача.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості в загальному розмірі 925 825,52 гривень, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1. статті 95 Кодексу).

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Враховуючи те, що відповідачем не сплачено грошове зобов`язання (податковий борг) у терміни визначені Податковим кодексом України, то суд зазначає підставним звернення податкового органу до суду із позовом на стягнення 925 825,52 гривень, у спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 вказаного Кодексу.

На переконання суду відповідач зобов`язаний погасити вказану суму податкового боргу. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, вказаний обов`язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення з Приватного фермерського господарства "Геліос" податкового боргу в загальній сумі 925 825,52 гривень є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного фермерського господарства "Геліос" (ідентифікаційний код юридичної особи 34161089) в дохід державного бюджету податковий борг зі сплати податку на додану вартість в сумі 925 825 (дев`ятсот двадцять п`ять тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень 52 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 43142559), вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018;

відповідач Приватне фермерське господарство "Геліос" (ідентифікаційний код юридичної особи 34161089), вул. Братів Окуневських, буд. 32, кв. 39, м. Городенка, Городенківський район, Івано-Франківська область, 78100.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.