Справа № 300/868/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" квітня 2021 р. Справа № 300/868/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач), в якому просить суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування позивачу до трудового стажу роботу у Малому приватному підприємстві Автомобіліст; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботу в Малому приватному підприємстві Автомобіліст у період з 06.05.1994 по 10.07.1998 на посаді шофера (водія), призначити з 18.11.2020 позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та нарахувати і виплатити недоотримані позивачем суми пенсії.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 17.12.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком. 23.12.2020 відповідач прийняв рішення № 3257 про відмову в призначенні пенсії позивачу, оскільки в позивача відсутній страховий стаж, який дає право на пенсію за віком (27 років). ОСОБА_1 вважає зазначену відмову в призначенні пенсії за віком протиправною, оскільки позивачем подано пенсійному органу трудову книжку, яка підтверджує необхідний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за віком. Позивач вказав на те, що відповідач безпідставно не взяв до уваги відомості про період його роботи з 06.05.1994 по 10.07.1998 на посаді шофера (водія) в Малому приватному підприємстві Автомобіліст, які містяться в трудовій книжці, лише з тієї підстави, що запис про звільнення не містить підстави внесення такого запису. На думку позивача, він не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення документів на підприємствах, на яких позивач працював, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на отримання пенсії. При цьому, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Окрім цього, позивач зазначив, що згідно листа архівного відділу Городенківської районної державної адміністрації від 01.03.2021 № 1-1/01-15 документи Малого приватного підприємства Автомобіліст на зберігання до архівного відділу не надходили. Позивач звернув увагу на те, що період його роботи в Малому приватному підприємстві Автомобіліст з 06.05.1994 по 10.07.1998 можуть підтвердити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в зазначений період працювали на вказаному підприємстві.
Ухвалою суду від 12.03.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків. Позивач у вказаний в ухвалі строк усунув недоліки.
Ухвалою від 25.03.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
22.04.2021 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь представника позивача від 19.04.2021 на відзив. Згідно вказаної відповіді від 19.04.2021 представник позивача зазначив, що позивач не має можливості надати уточнюючі довідки про роботу в Малому приватному підприємстві Автомобіліст з 06.05.1994 по 10.07.1998, оскільки таке підприємство не передало до архіву документи про роботу ОСОБА_1 . Окрім цього, предстаник позивача звернув увагу на те, що відповідно до статті 45 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив таке.
23.12.2020 Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області прийняло рішення № 3257 про відмову позивачу в призначення пенсії за віком. Рішення відповідача від 23.12.2020 про відмову в призначенні пенсії № 3257 мотивоване тим, що страховий стаж роботи позивача становить 24 років 10 місяців, при необхідному 27 років. До страхового стажу не зарахований період роботи в Малому приватному підприємстві Автомобіліст з 06.05.1994 по 10.07.1998, оскільки запис про звільнення не містить підстави внесення такого запису. Вказано, що право на пенсію за віком відповідно до цього Закону при наявному страховому стажі 24 роки 10 місяців заявник набуде у віці 63 років (а.с. 17-18).
Вважаючи протиправним рішення відповідача від 23.12.2020 № 3257 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, представник позивача звернувся з цим позовом до суду, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботу у Малому приватному підприємстві Автомобіліст у період з 06.05.1994 по 10.07.1998 на посаді шофера (водія) та призначити з 18.11.2020 позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.
Так, згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
З огляду на зміст вказаних положень закону, позивач має право на призначення пенсії за віком, після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу не менше 27 років.
Таким чином, для призначення ОСОБА_5 пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 60 років; страховий стаж не менше 27 років.
Як встановлено судом вище, ОСОБА_5 на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком від 17.12.2020 досяг віку 60 років.
Щодо наявності в позивача страхового стажу не менше 27 років, то суд вказує на таке.
Згідно з статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно відомостей трудової книжки НОМЕР_3 , копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 28.07.1978 по 16.03.1979 працював в Городенківському міжколгоспбуді на посаді електрика; з 26.08.1982 по 12.01.1984 працював в Івано-Франківській плодоовочевій базі на посаді водія автонавантажувача; з 18.01.1984 по 09.07.1984 працював на Комбікормовому заводі на посаді шофера; з 15.10.1986 по 04.01.1987 працював на посаді машиніста автокрана; з 09.02.1987 по 06.02.1994 працював в Городенківськму ремонтно-транспортному підприємстві на посаді водія; з 04.03.1994 по 05.05.1994 працював на посаді водія Воронівської лікарської амбулаторії; з 06.05.1994 по 10.07.1998 працював в Малому приватному підприємстві Автомобіліст на посаді шофера (водія); з 01.12.1998 по 15.04.1999 працював в Воронівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Городенківського району Івано-Франківської області на посаді кочегара; з 13.05.1999 по 20.05.1999 перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний; з 20.05.1999 по 23.08.1999 перебував на навчанні в Івано-Франківському обласному Навчально-курсовому комбінаті житлово-комунального господарства; з 20.08.1999 по 26.10.1999 отримував виплату допомоги по безробіттю в службі зайнятості; з 27.10.1999 по 15.04.2000 працював в Воронівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Городенківського району Івано-Франківської області на посаді кочегара; з 26.05.2000 по 14.10.2000 отримував виплату допомоги по безробіттю в службі зайнятості; з 14.10.2000 по 15.04.2001 працював в Воронівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Городенківського району Івано-Франківської області на посаді кочегара; з 14.10.2001 по 15.04.2002 працював в Воронівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Городенківського району Івано-Франківської області на посаді кочегара; з 25.04.2002 по 15.10.2002 отримував виплату допомоги по безробіттю в службі зайнятості; з 16.10.2002 по 15.04.2003 працював в Воронівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Городенківського району Івано-Франківської області на посаді кочегара; з 12.05.2003 по 15.10.2003 отримував виплату допомоги по безробіттю в службі зайнятості; з 16.10.2003 по 15.04.2004 працював в Воронівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Городенківського району Івано-Франківської області на посаді кочегара; з 03.05.2004 по 24.06.2004 отримував виплату допомоги по безробіттю в службі зайнятості; з 20.07.2004 по 17.10.2004 отримував виплату допомоги по безробіттю в службі зайнятості; з 18.10.2004 по 16.04.2005 працював в Воронівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Городенківського району Івано-Франківської області на посаді кочегара; з 28.04.2005 по 14.10.2005 отримував виплату допомоги по безробіттю в службі зайнятості; з 14.10.2005 по 15.04.2006 працював в Воронівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Городенківського району Івано-Франківської області на посаді кочегара; з 05.05.2006 по 15.10.2006 отримував виплату допомоги по безробіттю в службі зайнятості; з 15.10.2006 по 15.04.2007 працював в Воронівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Городенківського району Івано-Франківської області на посаді оператора котельні; з 24.04.2007 по 14.10.2007 отримував виплату допомоги по безробіттю в службі зайнятості; з 15.10.2007 по 19.11.2007 працював в Воронівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Городенківського району Івано-Франківської області на посаді оператора котельні.
Відповідно до змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 23.12.2020 за № 3257, відповідач відмовив позивачу в призначення пенсії за віком, оскільки страховий стаж роботи позивача становить 24 років 10 місяців, при необхідному 27 років. До страхового стажу не зарахований період роботи в Малому приватному підприємстві Автомобіліст з 06.05.1994 по 10.07.1998, оскільки запис про звільнення не містить підстави внесення такого запису.
Щодо періоду роботи ОСОБА_1 в Малому приватному підприємстві Автомобіліст з 06.05.1994 по 10.07.1998, то суд вказує на таке.
На час звільнення позивача з роботи в Малому приватному підприємстві Автомобіліст 10.07.1998, була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України за № 58 від 29.07.1993 (далі Інструкція).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Згідно з пункту 1.3 Інструкції при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.
Пунктом 2.2 Інструкції заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з пунктом 2.27 Інструкції запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.
В даному випадку запис про прийом на роботу 06.05.1994 в Мале приватне підприємство Автомобіліст на посаду шофера записаний акуратно, є чітким та зрозумілим, вчинений на підставі наказу № 5 від 06.05.1994, що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_3 .
Запис про звільнення з роботи 10.07.1998 з Малого приватного підприємства Автомобіліст записаний акуратно, є чітким та зрозумілим, містить відтиск печатки підприємства, назву та підпис посадової особи такого підприємства, однак такий запис не містить номер та дату наказу про звільнення.
Таким чином, за умови наявності в трудовій книжці НОМЕР_3 записів про початок та кінець періоду роботи ОСОБА_1 в Малому приватному підприємстві Автомобіліст, на переконання суду, відсутність запису на підставі чого припинено трудовий договір, з огляду на зміст таких записів, є несуттєвим недоліком, та не позбавляє можливості чітко встановити трудовий стаж позивача за період з 06.05.1994 по 10.07.1998.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 06.02.2018 в справі № 677/277/17.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка. Лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені вищевказаним Порядком № 637, зокрема: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; довідки; виписки із наказів; особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення; характеристики; письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.
Згідно листа архівного відділу Городенківської районної державної адміністрації від 01.03.2021 № 1-1/01-15 документи Малого приватного підприємства Автомобіліст на зберігання до архівного відділу не надходили, місцезнаходження таких документів невідоме (а.с. 14).
Суд зазначає, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та сама по собі не здача облікових книг в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначений період. Тобто, відсутність відповідних документів на зберіганні в архівних установах не може анулювати записи трудової книжки та позбавити позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.
Верховний Суд в постанові від 12.12.2019 за результатом розгляду справи № 229/3431/16-а дійшов висновку про безпідставність доводів пенсійного органу про неможливість підтвердження трудового стажу через відсутність на зберіганні в державному архіві запитуваних документів та вказав про неможливість надання повного об`єму необхідних для реалізації прав позивача документів та повноти записів у наявних підтверджуючих страховий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.
Тобто однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Отже, рішення відповідача в частині неврахування трудового стажу позивача в періоду роботи в Малому приватному підприємстві Автомобіліст, за період з 06.05.1994 по 10.07.1998, з мотивів відсутності запису в трудовій книжці про номер та дату наказу про припинення трудового договору, має формальні ознаки «законності», однак на переконання суду, не відповідає духу закону, який надає право на призначення пенсії за віком за наявності встановлених ним умов, та є непропорційним меті такої відмови.
Щодо заперечень відповідача про те, що спірні обставини можуть бути встановлені на підставі показів свідків, то суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 18 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Тобто підтвердження трудового стажу на підставі показів свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.
В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що період його роботи в Малому приватному підприємстві Автомобіліст з 06.05.1994 по 10.07.1998 можуть підтвердити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в зазначений період працювали на вказаному підприємстві.
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Пенсійного Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Згідно з абзацом четвертим пункту 1,9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
Таким чином, відповідач не був позбавлений можливості, в разі наявності певних розбіжностей у документах, чи відсутності окремих документів в архівних установах, для підтвердження стажу роботи, вжити необхідних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності в ОСОБА_1 трудового стажу за період роботи в Малому приватному підприємстві Автомобіліст з 06.05.1994 по 10.07.1998, в тому числі й шляхом врахування показань свідків. Однак відповідач не звертався до позивача про надання додаткових документів, не роз`яснив заявнику можливість підтвердити такі обставини показами свідків. Суд переконаний, що за обставин справи, такі б дії відповідача відповідали критеріям добросовісності та розсудливості рішень, дій суб`єкта владних повноважень. Натомість відповідач відразу прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу.
З огляду на несуттєвий характер порушення щодо заповнення трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 , за наявності запису, який дає можливість чітко встановити період роботи позивача в Малому приватному підприємстві Автомобіліст з 06.05.1994 по 10.07.1998, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для застосування пункту 2 Порядку № 637 щодо необхідності розгляду вказаного питання на засіданні Комісії Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, із заслуховуванням пояснень свідків.
Підсумовуючи, з огляду на встановлені частиною 1 статті 26 Закону № № 1058-IV обов`язкові умови для призначення пенсії за віком, та встановлені судом в цій справі обставини, суд дійшов висновку про наявність таких умов щодо позивача, а саме: ОСОБА_1 досяг 60 років, страховий стаж становить не менше 27 років.
В позовній заяві позивач просив суд зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 18.11.2020.
Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Так, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Суд встановив, що ОСОБА_1 досяг пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , а звернувся за призначенням пенсії 17.12.2020, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку. За вказаних обставин, пенсія за віком має бути призначена позивачу з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 18.11.2020.
З огляду на встановлені судом обставини щодо подання разом із заявою від 17.12.2020 всіх необхідних документів, при наявності всіх встановлених частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV умов для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавлений гарантованого Державою права на пенсію за віком.
Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 3257 від 23.12.2020 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 18.11.2020 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 06.05.1994 по 10.07.1998 в Малому приватному підприємстві Автомобіліст.
Щодо позову в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити недоотримані ОСОБА_1 суми пенсії, то позов в цій частині не підлягає задоволенню. В спірному випадку на виконання рішення суду в цій справі відповідач буде зобов`язаний зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 06.05.1994 по 10.07.1998 і прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком з 18.11.2020, та, як наслідок, нарахувати та виплатити з вказаного періоду суми невиплаченої пенсії. На час розгляду цієї справи спір між сторонами щодо таких виплат відсутній. Отже, позовні вимоги в цій частині є передчасними, тобто такими, що заявлені для захисту права позивача, яке ще не порушено відповідачем.
Щодо розподілу судових витрат у справі.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на часткове задоволення позову, позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 454,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.
Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 3257 від 23.12.2020 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Боршовський Т.І.