Справа № 480/968/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року Справа № 480/968/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС в Сумській області), в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 №Ф-5090-25, в якій ГУ ДПС у Сумській області вимагає від ОСОБА_1 сплатити недоїмку у розмірі 6811,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, є адвокатом, з 07.06.2018 є найманим працівником, працює на посаді директора з юридичних питань в ТОВ "ДАСК ОЙЛ". Позивач від Головного управління ДПС у Сумській області отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Сумській області від 13.11.2020 №Ф-5090-25, станом на 31.10.2020 в сумі 6811,30 грн. Позивач не погодився із вказаною вимогою, тому звернувся із скаргою до відповідача. ГУ ДПС у Сумській області відмовило у розгляді скарги, оскільки вона не належить до їх компетенції. Позивач вважає вимогу безпідставною і протиправною, адже позивач адвокатську діяльність фактично не здійснював та доходу від неї не отримував, позивач є застрахованою особою та найманим працівником за якого роботодавець сплачує єдиний внесок та всі інші податки визначені законом за всі періоди роботи, тому позивач просить її скасувати.

Головним управлінням ДПС у Сумській області до суду подано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та зазначає, що позивач перебуває на обліку в органах ДПС як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, з обліку не знята, а тому, відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", зобов`язана нараховувати та сплачувати єдиний внесок, незалежно від фінансового стану та отримання прибутку.

Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 26.03.2021 замінено відповідача по справі - Головне управління ДПС у Сумській області у Сумській області () його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Сумській області у Сумській області ().

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач працює в ТОВ "ДАСК ОЙЛ" на посаді директора з юридичних питань з 07.06.2018, що підтверджується наказом від 07.06.2018 №17-К (а.с. 9) та копією трудової книжки (а.с.10-12).

За період роботи позивача на посаді директора з юридичних питань в ТОВ "ДАСК ОЙЛ" роботодавець сплачував за ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як застрахованої особи, що підтверджується витягом з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 31-32).

15.01.2020 Радою адвокатів Сумської області ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія НОМЕР_2 (а.с. 8).

Головним управлінням ДПС у Сумській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 №Ф-5090-25., згідно якої станом на 31.11.2020 позивач має заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 6811,30 грн. (а.с. 3).

Відповідно до розрахунку боргу по єдиному внеску за вимогою про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Сумській області (а.с. 49) сума зазначеної спірної вимоги визначена станом на 31.10.2020, відповідно інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 6811,30 грн. по строках: 21.04.2020 - з І квартал 2020 - 2078,12 грн.; 20.07.2020 - за ІІ квартал - 1039,06 грн; 19.10.2020 - за ІІІ квартал 2020 - 3178,12 грн. Також за позивачем обліковується недоїмка по нарахуванню єдиного внеску у розмірі 516,00 грн. терміном сплати 20.04.2015 (нарахованого єдиного внеску платникам спрощеної форми нарахування єдиного внеску №1366631/ev від 20.04.2015).

Позивач звернувся до ГУ ДПС у Сумській області зі скаргою від 28.12.2020 (а.с. 4-5), в якій просив скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5090-25 від 13.11.2020 відносно заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску ОСОБА_1

ГУ ДПС у Сумській області листом від 15.01.2021 №112/6/12-28-13-03-10 (а.с. 6) відмовило ОСОБА_1 у розгляді скарги, у зв`язку із тим, що розгляд скарг щодо скасування вимог не належить до компетенції ГУ ДПС у Сумській області, а розглядається контролюючим органом вищого рівня.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту - Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю "працівник" - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону;

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктами 3 і 10 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI надано визначення поняттям:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.

Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного можна зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає відповідач щодо необхідності сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2019 року (справа №160/3114/19) та в подальшому підтримана у постанові від 4 грудня 2019 року (справа №440/2149/19).

З матеріалів справи вбачається, що позивач є найманим працівником та працює на посаді директора з юридичних питань в ТОВ "ДАСК ОЙЛ". З 07.06.2018 за позивача ТОВ "ДАСК ОЙЛ", щомісячно сплачувало єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як за найманого працівника, в розмірі 22% від суми нарахованої заробітної плати, що підтверджується витягом з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 31-32).

Відповідач не надав суду доказів того, що позивач, крім виконання своїх обов`язків як найманого працівника, займається адвокатською діяльністю, як самозайнята особа та отримує від такої діяльності дохід. Факт перебування особи на обліку в органах фіскальної служби не змінює вищенаведених висновків, оскільки взяття на облік осіб, у тому числі юридичних або самозайнятих осіб, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за 2020 рік нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 23.01.2020 по справі № 480/4656/18.

Таким чином нарахування єдиного внеску за 1-3 квартали в сумі 6295,18 грн. за 2020 р. є неправомірними.

Стосовно включення до суми вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 №Ф-5090-25 суми 516,00 грн. за 1 кв. 2015 року, нарахованої за єдиний внесок платниками спрощеної форми нарахування єдиного внеску №1366631/ev від 20.04.2015 за 1 квартал 2015 року, суд зазначає, що відповідно до 3 розділу, п. 1, 2 наказу від 30.06.2017 № 610 "Про затвердження Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків" податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо "загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян". У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. В даному випадку зазначена сума 516,00 грн. нарахованої за єдиний внесок платниками спрощеної форми нарахування єдиного внеску №1366631/ev від 20.04.2015 за 1 квартал 2015 року не перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому податкова вимога на зазначену суму не повинна бути сформована та надіслана позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Головне управління ДПС у Сумській області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності своєї вимоги про сплату боргу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 №Ф-5090-25.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 №Ф-5090-25.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (м.Суми, вул. Іллінська, 13, код ЄДРПОУ ВП 43995469) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 26.04.2021.

Суддя С.М. Гелета