Справа № 500/1982/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1982/20 пров. № А/857/4774/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Стельмаха П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року (прийняте у м. Тернопіль суддею Баб`юком П.М.; складене у повному обсязі 15 жовтня 2020 року) в справі № 500/1982/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Приватного підприємства "Фабрика меблів "Нова" про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року Головне управління ДПС у Тернопільській області (далі також - ГУ ДПС у Тернопільській області) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило: стягнути з рахунків банках Приватного підприємства "Фабрика меблів "Нова" (далі - ПП «Фабрика меблів «Нова», Підприємство), що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить відповідачу, кошти у розмірі податкового боргу в сумі 89 521,87 грн (основний платіж - 32 929,50 грн та пеня - 56 592,37 грн) по платежу «орендна плата з юридичних осіб».

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що у відповідача є податковий борг на загальну суму 89 521,87 грн. У добровільному порядку податковий борг відповідач не сплатив, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з рахунків у банках Приватного підприємства "Фабрика меблів "Нова", що обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що йому належить, кошти у розмірі податкового боргу в сумі 32 929,50 грн по платежу «орендна плата з юридичних осіб» на р/р UA0019751, код одержувача 37977726, МФО 899998, код бюджетної класифікації 50 18010600.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ДПС у Тернопільській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому просило рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог на суму 32 929,50 грн - залишити без змін; в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення суми пені в розмірі 56 592,37 грн скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 53 593,63 грн, а в решті суми пені 2998,74 грн залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд вірно встановив, що згідно з приписами підрозділу 10 розділу XX ПК України, який доповнено пунктом 52-1 згідно із Законом № 533-ІХ від 17.03.2020, нарахована, але не сплачена пеня за період з 01.03.2020 підлягає списанню, а саме в сумі 2998,74 грн. Щодо пені, яка нарахована за період з 15.04.2019 по 29.02.2020 в сумі 53 593,63 грн судом невірно застосовано норми законодавства, так як пеня нарахована до 01.03.2020 і не підлягала списанню.

Згідно з доданим до апеляційної скарги розрахунком пені по орендній платі з юридичних осіб по ПП «Фабрика меблів «Нова» сума пені за спірні періоди по 29.02.2020 включно складає 53 593,63 грн.

За клопотанням представника відповідача проведено заміну первинного позивача - Головне управління ДПС у Тернопільській області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44143637).

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, ПП "Фабрика меблів "Нова" () є платником податків, зборів (обов`язкових платежів) і перебуває на податковому обліку у Тернопільському управління ГУ ДПС у Тернопільській області (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Згідно з довідкою від 22.07.2020 про наявність податкового боргу за рахунок готівки за відповідачем числиться заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 89 521,87 грн (основний платіж - 32 929,50 грн, пеня - 56 592,37 грн) по платежу «орендна плата з юридичних осіб».

В інтегрованих картках платника станом на час розгляду справи судом першої інстанції у ПП «Фабрика меблів "Нова» облікується податковий борг у сумі 89 521,87 грн, який виник в результаті несплати узгоджених зобов`язань, нарахованих платником податків самостійно згідно податкової декларації з плати за землю № від 13.01.2020.

22 березня 2017 року відповідачем сформовано та направлено податкову вимогу форми «Ю» № 3210-17 на суму 139 244,84 грн, яка отримана посадовою особою ПП «Фабрика меблів «Нова» 22.03.2017.

Оскільки вжиті позивачем заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, то позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що заборгованість по сплаті податків в частині стягнення податкового боргу з рахунків у банках ПП "Фабрика меблів "Нова", що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що йому належить, податкового боргу в сумі 32 929,50 грн (основний платіж) є узгодженою та підлягає стягненню у встановленому законом порядку, а тому позовна вимога в частині стягнення основної суми заборгованості підлягає задоволенню.

Відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення суми пені, суд першої інстанції, з огляду на зміст та аналіз наведених норм матеріального права, вказав, що з наявних у справі матеріалів неможливо встановити суму пені нараховану до 1 березня 2020 року, крім того, нарахування пені є дискреційним повноваженням контролюючого органу, тому вимога позивача в частині стягнення з рахунків у банках ПП "Фабрика меблів "Нова", що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить відповідачу, пені в сумі 56 592,37 грн не підлягає задоволенню.

Зазначене не позбавляє права контролюючого органу на заявлення окремого позову про стягнення пені з рахунків відповідача нарахованої до 1 березня 2020 року.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 ПК України).

Виконанням податкового обов`язку згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Податковий борг, відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати за земельні ділянки, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 розділу XIII ПК України (пункт 288.7 статті 288 ПК України).

За приписами пункту 285.1 статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 ПК України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 ПК України).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пунктів 57.1, 57.3 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. п. 58.2, 58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 42.2 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

У разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання вимог вказаної статті, у зв`язку із несплатою до бюджету сум податкового боргу, позивачем сформовано податкову вимогу від № 3210-17 на суму 139 244,84 грн, яка надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням, та отримана посадовою особою ПП «Фабрика меблів "Нова» 22.03.2017.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

З огляду на наведене суд першої інстанції вказав, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, що заборгованість по сплаті податків в частині стягнення податкового боргу з рахунків у банках ПП "Фабрика меблів "Нова", що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить відповідачу, податкового боргу в сумі 32 929,50 грн (основний платіж) є узгодженою, проте відповідачем на погашена, вона підлягає стягненню у встановленому законом порядку, а тому позовна вимога в частині стягнення основної суми заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача пені суд першої інстанції зазначив таке.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Разом з тим, підрозділ 10 розділу XX ПК України було доповнено пунктом 52-1 згідно із Законом № 533-IX від 17.03.2020, відповідно до абзацу одинадцятого зі змінами, внесеними згідно із Законом № 591-IX від 13.05.2020, протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зважаючи на положення постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12 березня 2020 р. по 31 жовтня 2020 р. на всій території України встановлено карантин.

За змістом вказаних норм на період дії карантину, за період з 01 березня 2020 року, платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Як уже зазначено вище, відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення суми пені, суд першої інстанції вказав, що з наявних у справі матеріалів неможливо встановити суму пені нараховану до 1 березня 2020 року, крім того, нарахування пені є дискреційним повноваженням контролюючого органу, тому вимога позивача в частині стягнення з рахунків у банках ПП "Фабрика меблів "Нова", що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить відповідачу, пені в сумі 56 592,37 грн не підлягає задоволенню.

Зазначене не позбавляє права контролюючого органу на заявлення окремого позову про стягнення пені з рахунків відповідача нарахованої до 1 березня 2020 року.

З цього приводу колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зауважити, що відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Всупереч цим приписам суд першої інстанції таких заходів не вжив, не витребував у позивача розрахунки нарахованої пені, з розбивкою за періодами - до 1 березня 2020 року та з 1 березня 2020 року, що потягло за собою неповне з`ясування всіх обставин у справі та неповний захист порушених прав і має наслідком задоволення апеляційної скарги.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги сформовано у громіздкий спосіб і буквальне задоволення вимог апеляційної скарги у заявлений спосіб може призвести до незрозумілості резолютивної частини рішення, її неясності; можуть виникнути ускладнення при його виконанні, що надалі потребуватиме роз`яснення судового рішення.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати і прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог - стягнення з відповідача коштів в сумі 86 523 грн 13 коп, із яких: 32 929 грн 50 коп. - основний платіж та 53 593 грн 63 коп - пеня).

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та помилкове застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 500/1982/20 скасувати.

Позов Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити частково.

Стягнути з рахунків у банках Приватного підприємства «Фабрика меблів «Нова» (), що обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що йому належить, кошти у розмірі податкового боргу в сумі 86 523 (вісімдесят шість тисяч п`ятсот двадцять три) грн 13 коп (із яких: 32 929 грн 50 коп. - основний платіж та 53 593 грн 63 коп - пеня) по платежу «орендна плата з юридичних осіб (м. Тернопіль)», на р/р UA0019751, код одержувача 37977726, МФО 899998, код бюджетної класифікації 50 18010600.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 23 квітня 2021 року.