Справа № 953/1738/21
Суддя: Єфіменко Н. В.
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/1738/21
РІШЕННЯ
02 квітня 2021 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря Цісарук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
встановив:
02 лютого 2021р. до Київського районного суду м. Харкова надійшов направлений поштою 29.01.2021 позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі: УПП в Харківській області ДПП), в якому позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН №3691663 від 21.01.2012, винесену інспектором УПП в Харківській області лейтенантом поліції Дем`яненком С.А. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 21.01.2012 на парувальному майданчику зробив зауваження працівникам патрульної поліції, після чого між ними виникла словесна перепалка, після чого патрульні вказаного екіпажу поліції почали їздити за його автомобілем «Тойота ленд крузер» р.н. НОМЕР_1 з метою виявлення порушень та притягнення до відповідальності з мотивів особистої неприязності; за відсутності жодних порушень ПДР України його автомобіль безпідставно зупинений співробітниками поліції. Зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови докази порушення ним ПДР України не надані, порушена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зазначив. Що за відсутності доказів вчинення ним адміністративного правопорушення притягнення до адміністративної відповідальності безпідставне.
29.03.2021 представник УПП в Харківській області ДПП Рвачов О.О. подав відзив на позовну заяву, в якому порти задоволення позову заперечував. Вказав, що 21.01.2021 приблизно о 15.03 водій автомобілю «Тойота ленд крузер» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 рухався по вул. Нетеченська Набережна у м. Харкові, порушив вимоги п. 9.2 б) ПДР України - не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті; вказане порушення виявлене інспектором роти 3 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП Дем`яненком С.А.; встановивши в діях позивача наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, інспектором патрульної поліції правомірно винесена оскаржувана постанова; у графі 7 постанови «до постанови додається» зазначений відеозапис; до оскаржуваної постанови долучений відеозапис з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, копія якого також надана до суду; жодних доказів щодо спростування фактів вчинення адміністративного правопорушення позивачем не надано (а.с.34-48).
30.03.2021 представник відповідача подав заяву про поновлення процесуального строку для подання відзиву, посилаючись на надходження 26.02.2021 до УПП в Харківській області ДПП ухвали суду про відкриття провадження у справі від 03.02.2021, а також положення п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, які передбачають можливість поновлення процесуального строку, пропущеного у зв`язку з карантином.
Відповідно до ч. 4 ст. 47 КАС України, відповідач має, зокрема, подати відзив на позовну заяву.
Згідно ч.5 ст. 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
При вирішенні питання щодо прийняття відзиву на позовну заяву суд враховує, що провадження у справі відкрите ухвалою від 03.02.2021, якою встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву з дня вручення відповідної ухвали.
Копія ухвали про відкриття провадження від 03.020.021 одержана представником відповідача 26.02.2021.
Відповідно ч. 2 ст. 121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.
З урахуванням викладеного, зважаючи на доводи представника відповідача, з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, суд вважає за доцільне заяву представника відповідача задовольнити, визнати пропуск строку на подання відзиву поважним та прийняти відзив.
Позивач, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився; у позовній заяві просив справу розглянути за своєї відсутності.
Представник відповідача, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за своєї відсутності.
Відповідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 3 статіт 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
Як передбачено, ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 21.01.2021 інспектором роти 3 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП Дем`яненком С.А. відносно позивача ОСОБА_1 винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАН №3691663 за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. У вказаній постанові зазначено, що 21.01.2021 о 14.53 за адресою: м. Харків, вул. Нетеченська 23А ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота ленд крузер» р.н. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 б) ПДР України - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху (а.с.7).
В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина 1 статті 2 Закону України «Про Національну поліцію»).
Відповідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до визначення п. 1.10 ПДР України, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом. Під будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти маневр, пов`язаний хоча б з незначною зміною напрямку руху по відношенню до поздовжньої осі проїзної частини.
Згідно п. 9.2 б) ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Відповідно 9.4 ПДР України, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру).
Таким чином, ПДР України встановлює обов`язок водія подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку завчасно перед початком маневру і припиняти його негайно після закінчення маневру.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
З наявного наданого відповідачем запису відеореєстратора вбачається, що транспортний засіб «Тойота ленд крузер» р.н. НОМЕР_1 на перехресті проїзної частини в м. Харкові не подав сигнал світловим покажчиком відповідного напрямку при повороті праворуч (а.с.14).
Положення ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачають, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі , якщо, зокрема, водій порушив Правила дорожнього руху.
Таким чином, посилання позивача на безпідставність зупинки керованого ним транспортного засобу необґрунтовані.
Положення ч.2 ст.122 КУпАП станом на 21.01.2021 передбачають адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена правомірно, у відповідача наявні підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення ним правил дорожнього руху, ознаки якого підпадають під дію ч.2 ст.122 КУпАП.
Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 19,77, 241-246, 286 КАС України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.
Відповідно до ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС Україн и можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 02.04.2021.
Позивач: ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає: АДРЕСА_1 .
Суддя: