Справа № 420/1015/20
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1015/20
Головуючий І інстанції Стефанов С.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 23.04.2020р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
10.02.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив суд:

1) визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо:

- неврахування при перерахунку з 01.01.2018р. його пенсії надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 10% від посадового окладу; надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премії в розмірі 10% від посадового окладу;

- зменшення основного розміру пенсії з 90% на 70% грошового забезпечення;

- виплати пенсії в 2018р. з урахуванням лише 50% суми підвищення пенсії, а в 2019р. - з урахуванням лише 75% суми підвищення пенсії;

2) зобов`язати відповідача провести йому перерахунок з 01.01.2018р., виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення, з урахуванням: посадового окладу в розмірі 4370 грн.; окладу за військове звання в розмірі 1270 грн.; процентної надбавки за вислугу років (50%) в розмірі 2820 грн.; надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 10% від посадового окладу, надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премії в розмірі 10% від посадового окладу; та здійснити виплату донарахованих сум з урахуванням 100% суми підвищення пенсії без обмеження її максимального розміру.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачу призначено пенсію за вислугу років в розмірі 90% грошового забезпечення, однак, в подальшому, при перерахунку його пенсії з 01.01.2018р. відповідачем протиправно зменшено її розмір до 70% грошового забезпечення, а також не зараховано додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував у складі щомісячного грошового забезпечення в період проходження ним військової служби, і які до 01.01.2018р. враховувались при перерахунку пенсії. Окрім того, позивач зазначив, що виплата відповідачем донарахованих сум підвищення пенсії з 01.01.2018р. протиправно здійснюється у розмірі 50% суми підвищення пенсії.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року (ухваленим у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 90% до 70% грошового забезпечення. Зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018р. виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення та виплатити заборгованість з урахуванням вже виплачених сум. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 в 2018р. з урахуванням лише 50% суми підвищення пенсії, а в 2019р. - з урахуванням 75% суми підвищення пенсії. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2018р. з урахуванням 100% суми підвищення пенсії без обмеження її максимального розміру та здійснити виплату донарахованих сум з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ГУ ПФУ в Одеській області 22.05.2020р. подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2020р. в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач, у свою чергу, вказане вище рішення суду 1-ї інстанції в апеляційному порядку не оскаржив.

28.05.2020р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 90% від суми грошового забезпечення.

Згідно з наявним у справі перерахунком пенсії від 19.03.2018р., позивачу призначена з 01.01.2018р. пенсія із сум грошового забезпечення: посадовий оклад - 1050 грн.; оклад за військове звання - 120 грн.; процентна надбавка за вислугу років 40% - 468 грн.; надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами 10% 10% - 105 грн.; надбавка за особливо важливі завдання 50% - 819 грн.; премія 10% - 105 грн.

Основний розмір пенсії позивача сскладає: 90% грошового забезпечення (вислуга років 32) у розмірі 2400,30 грн.

23.03.2018р. Одеським обласним військовим комісаріатом складено довідку №ЮО107306 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку визначеному рішенням Кабінету Міністрів України із зазначенням: посадового окладу у розмірі 4370 грн., окладу за військовим (спеціальним) званням (капітан) у розмірі 1270 грн., надбавки за вислугу років (50%) у розмірі 2820 грн.

29.03.2018р. відповідачем, на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018р. №103, керуючись «Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2018р. №45), позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018р.

Розмір пенсії позивача, після проведення вказаного перерахунку становить 70% грошового забезпечення (вислуга років 32) у розмірі: 5922 грн. та складається з: посадового окладу - 4370 грн.; окладу за військове звання - 1270 грн.; процентна надбавка за вислугу років 50% - 2820 грн.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018р., підвищення пенсії складає 3116,40 грн. З них виплачується: з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. щомісячно - 50% від підвищення (1558,20 грн.), з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. щомісячно - 75% від підвищення (2337,30 грн.), з 01.01.2020 р. щомісячно - 100% від підвищення (3116,40 грн.).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд 1-ї інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог та, відповідно, з часткової неправомірності спірних дій відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх частково обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено положеннями ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано ст.63 Закону №2262-XII, згідно з якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

30.08.2017р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704, якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

У подальшому, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018р. №103, якою встановлено порядок та механізм перерахунку пенсій відповідної категорії осіб.

Пунктом 1 Постанови №103 постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно з Законом №2262-ХІІ до 01.03.2018р., з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01.03.2018р. відповідно до Постанови №704.

У силу приписів ст.63 Закону №2262-XI та Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до цього Закону (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2018р. №45), позивач набув право на перерахунок пенсії у січні 2018р. відповідно до Постанови №103.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, із наданого позивачем розрахунку пенсії за вислугу років (пенсійна справа №ЮО107306), відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача відповідно до Постанови №103, та її основний розмір склав 70% від грошового забезпечення.

Надаючи оцінку посиланням позивача на протиправність дій ГУ ПФУ в Одеській області, які виразились у зменшенні основного розміру пенсії із 90% грошового забезпечення до 70%, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно зі ст.13 Закону №2262-XI (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії), загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100%, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011р., внесено зміни до ч.2 ст.13 Закону №2262-XI, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення (ст43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100%, до категорії 2, - 95%.

Таким чином, з 01.10.2011р. положення ч.2 ст.13 Закону №2262-XI щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668-VІ.

У подальшому, відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України» від 27.03.2014р. №1166-VІІ, який набрав чинності 01.04.2014р., було внесено зміни до ч.2 ст.13 Закону №2262-XI, де число « 80» замінили на число « 70» (максимальний розмір пенсії), що, на думку пенсійного органу, передбачає необхідність проведення перерахунку пенсії у розмірі 70% від грошового забезпечення.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1166-VII визначено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Аналізуючи встановлені у справі обставини та враховуючи положення процитованих норм у їх сукупності, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що положення ст.13 Закону №2262-XI, якими встановлено розмір пенсії виходячи з 70% від грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, що виникли після 01.04.2014р., тобто набрання ними чинності, та стосуються питань саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Адже до останнього застосовуються спеціальні норми, що регулюють умови та підстави встановлені саме щодо перерахунку пенсії.

Всупереч наведеного, при здійснені перерахунку пенсії позивачу на підставі Постанови № 103, відповідач застосував норми, які регулюють питання саме призначення пенсії, що є безпідставним. Судова колегія акцентує увагу на тому, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами, а встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку призначеної пенсії.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

До того ж, слід також зазначити, що аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.04.2018р. по справі №686/12623/17.

Окрім того, аналогічні за змістом висновки відображені у рішенні Верховного Суду від 04.02.2019р. за наслідками розгляду зразкової справи №240/5401/18-а.

За сукупністю наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про наявність усіх обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018р. виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення та виплатити заборгованість з урахуванням вже виплачених сум.

Окрім того, виходячи із досліджуваних аргументів сторін, спір у даній справі також виник щодо наявності законних підстав для встановлення обмеження на рівні 50% та 75% у виплаті позивачу суми підвищення перерахованої пенсії.

Так, поетапність виплати підвищення перерахованої пенсії передбачена п.2 Постанови №103, згідно з яким виплата перерахованих відповідно до п.1 цієї постанови підвищених пенсій проводиться з 01.01.2018р. у таких розмірах: з 01.01.2018р. - 50%; з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. - 75%; з 01.01.2020р. - 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р.

Втім, як встановлено судом апеляційної інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018р. у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р., п.п.1,2 Постанови КМУ №103, які застосовані відповідачем при виплаті позивачу пенсії, визнані протиправними і нечинними.

Як наслідок, у зв`язку зі скасуванням п.2 Постанови КМУ №103, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №826/3858/18, Верховний Суд у постанові від 12.11.2019р., серед іншого вказав на те, що зміст ст.ст.51,52,55,63 Закону №2262-ХІІ свідчить про наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії, який не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.

Колегія суддів зауважує, що згідно з ч.ч.1,2 ст.265 КАС України, резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018р. у справі №826/3858/18, позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р., починаючи саме з 05.03.2019р.

Слід звернути увагу на те, що відповідач, як територіальний орган ПФУ, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади. При цьому, ГУ ПФУ в Одеській області не наділене правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно-правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена, в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.10.2019р. у справі №2040/6740/18, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У розрізі наведених висновків, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що правові підстави для виплати позивачу у повному розмірі перерахованої пенсії з 01.01.2018р. відсутні, адже скасування встановленого Кабінетом Міністрів України обмеження у виплаті суми підвищення до пенсії відбулося саме у зв`язку із набранням чинності рішенням суду про скасування п.п.1,2 Постанови КМУ №103.

Разом із тим, правило щодо застосування правового акта, який має вищу юридичну силу, не є застосовним, оскільки у даному випадку протиправність нормативно-правового акту (постанови Уряду) підтверджена у спеціально визначеному законом порядку, а саме через процедуру його оскарження до адміністративного суду (в порядку ст.ст.264-265 КАС України). Визнання нормативно-правового акту в судовому порядку протиправним та нечинним в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм нечинними, а тому відповідач не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення або вчинення дій відповідних норми законодавства.

До того ж, правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у рішенні від 06.08.2019р. за результатами розгляду зразкової справи №160/3586/19.

Такого ж висновку про правові наслідки визнання нечинними п.п.1,2 Постанови №103 дійшла Велика Палата Верховного Суду, про що зазначено у постанові від 24.06.2020р. у справі №160/8324/19. Суд касаційної інстанції при оцінці структури грошового забезпечення, яке слід враховувати при проведенні перерахунку пенсії зазначив, що саме з 05.03.2019р. виникли як підстави для перерахунку пенсії із урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, так і право особи на отримання пенсії відповідно до ст.ст.43,63 Закону №2262-ХІІ. Зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки окреслюють загальні правові наслідки набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18, зокрема, в частині дати виникнення права особи на отримання повної суми перерахованої пенсії.

Аналогічного висновку стосовно виплати суми перерахованої пенсії у розмірі 100% саме з 05.03.2019р., а не з 01.01.2018р., дійшов Верховний Суд у постановах від 09.04.2020р. у справі №640/19928/18 та від 15.07.2020р. у справі №520/3360/19.

З огляду на викладене, станом на час виникнення спірних правовідносин та до 05.03.2019р. п.п.1,2 Постанови №103 були чинними, а відтак підлягали застосуванню ГУ ПФУ в Одеській області, у зв`язку із чим колегія суддів вважає правомірними в контексті спірного питання дії відповідача в період з 01.01.2018р. до 04.03.2019р. включно та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо виплати пенсії позивачу з урахуванням 100% суми її підвищення в межах зазначених строків.

На думку судової колегії, починаючи з 05.03.2019р. відповідачем вчинено протиправні дії щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р., а тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання пенсійного органу вчинити відповідні дії починаючи саме з цієї дати, в межах заявлених позовних вимог.

У свою чергу, суд апеляційної інстанції критично оцінює посилання ГУ ПФУ в Одеській області на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 14.08.2019р. №804.

Відповідно до положень цієї Постанови, яка набула чинності 04.09.2019р., установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ до 01.03.2018р. та перерахованих з 01.01.2018р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01.03.2018р. відповідно до Постанови №704, здійснюється у 2019р. в розмірі 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р.

Однак, вищевказана Постанова, з урахуванням вже визначеного позивачу з 05.03.2019р. права на виплату пенсії у розмірі 100% від підвищення пенсії, з 04.09.2019р. обмежує розмір гарантованого позивачу у 2019р. пенсійного забезпечення за рахунок виплати 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р., тобто вказаний нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України є таким, що звужує зміст та обсяг існуючих прав на законодавчо встановлений розмір пенсійного забезпечення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідне право встановлювати умови, порядок та розміри надано КМУ положеннями ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ виключно при перерахунку пенсії, а у даному випадку питання стосується пенсії позивача, перерахунок якої повинен був зроблений станом на 05.03.2019р., тобто за значний період до ухвалення Постанови №804, яка набула чинності 04.09.2019р., а тому дана Постанова не може бути застосована.

Також, слід враховувати той факт, що згідно з розрахунком пенсії за вислугу років виплата перерахованої пенсії з 01.01.2020р. на користь позивача розрахована у значенні 100% від суми пенсії відповідно до Постанови №103. Доказів того, що відповідач керувався Постановою №804 при розрахунку розміру пенсії позивача, до суду надано не було, а тому посилання відповідача на необхідність застосування приписів Постанови №804 є безпідставним.

Що ж стосується інших позовних вимог про обмеження максимального розміру пенсії, то судова колегія з цього приводу зазначає наступне.

За приписами ч.1 ст.2 Закону №3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», постанови Верховної Ради України від 13.10.1995р. «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, призначених (перерахованих) відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», не може перевищувати 10740 грн.

У зв`язку з чим, на підставі вказаного Закону були внесені зміни до ст.43 Закону №2262-XII.

Так, згідно з ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII чинній з 01.01.2016р. по 20.12.2016р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Одночасно зазначено, що тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 грн.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 грн.

При цьому, у відповідності до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016, положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016р. частина 7 ст.43 Закону №2262-XII втратила чинність.

Що ж до приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р. №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017р., у ч.7 ст.43 Закону №2262-XII слова і цифри «у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р.» замінено словами і цифрами «по 31.12.2017р.» слід зазначити наступне.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня норма ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Тобто, протягом 2017р. ст.43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом №1774-VIII до ч.7 цієї статті, яка визнана «неконституційною» і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція з даного спірного питання вже неодноразово була викладена, як П`ятим апеляційним адміністративним судом, зокрема, у постановах від 21.05.2019р. (справа №420/5990/18) та від 02.07.2019р. (справа №420/1255/19), так і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16.10.2018р. (справа №522/16882/17), від 31.01.2019р. (справа №638/6363/17) та від 12.03.2019р. (справа №522/3049/17).

При цьому, слід зазначити, що після 2017р. будь-яких змін до ст.43 Закону №2262-XII не вносилось.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016р. №7-рп/2016, обмеження розміру пенсії позивача 10 прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність - є неправомірним.

Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

Оскільки суд першої інстанції вірно дійшов висновків, зобов`язавши пенсійний орган виплачувати 100% суми підвищення пенсії позивачу, перерахованої згідно зі ст.63 Закону №2262-ХІІ, Постановою КМУ №704 та Постановою КМУ №103 без обмеження її максимального розміру, однак, помилково зазначив період, з якого таку виплату зобов`язано здійснити, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2020р.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

У силу вимог ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі вищенаведеного, суд апеляційної інстанції, діючи виключно у межах доводів апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області, вважає, що неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до помилкових висновків щодо періоду, з якого необхідно здійснити відповідні виплати, що свідчить про наявність підстав для зміни резолютивної частини рішення суду першої інстанції. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2020р. колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020р. у справі №420/1015/20 - змінити, виклавши абзац 4 і 5 його резолютивної частини в наступній редакції:

«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням лише 75% суми підвищення пенсії з 05.03.2019р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019р. з урахуванням 100% суми підвищення пенсії без обмеження її максимального розміру та здійснити виплату донарахованих сум, з урахуванням раніше виплачених сум».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26.04.2021р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

В.О. Скрипченко