Справа № 160/7563/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
22 квітня 2021 року Справа № 160/7563/20
Користуючись правом, визначеним частиною 3 статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України, висловлюю окрему думку у зв`язку із прийнятою 22 квітня 2021 р. Третім апеляційним адміністративним судом у складі колегії суддів - головуючого судді Шлай А.В., суддів Дурасової Ю.В., Лукманової О.М., ухвалою, якою задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 про відмову у виправлення помилки у виконавчому листі та прийнято нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі задоволено.
Моя незгода, як члена зазначеної колегії суддів, полягає у наступному:
По-перше, за приписами частини першої статті 321 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2021 р. в адміністративній справі № №160/7563/20, та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 мала бути ухвалена постанова «Іменем України», а не ухвала з процедурних питань.

По-друге, як зазначено в ухвалі, при її постановленні, апеляційний суд керувався статтею 316 КАС України. Цією процесуальною нормою визначені підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін. Зважаючи на те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, оскаржену ухвала суду першої інстанції скасовано, застосування зазначеної процесуальної норми не відповідає змісту прийнятого апеляційним судом судового рішення.

По-третє, в апеляційному порядку оскаржена ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 р., якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому листі № 160/7563/20 від 01.12.2020, виданому на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2020.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказав на те, що у виконавчому листі не допущено помилки, оскільки у ньому відтворена резолютивна частина рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 160/7563/20.

Порядок виправлення помилки у виконавчому документі врегульовано статтею 374 Кодексу адміністративного судочинства України. Частиною першої цієї статті передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

Як вбачається з матеріалів справи, помилка у найменуванні відповідача була допущена судом першої інстанції при формулюванні четвертого абзацу резолютивної частини рішення від 12 жовтня 2020 р. Суд зазначив відповідачем Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області замість Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с.170 звор.бік).

Оскільки виконавчий лист видається на виконання судового рішення, у ньому відтворюється зміст резолютивної частини такого рішення, навіть при наявності помилки чи описки, допущеної судом при виготовленні його тексту.

Виправленню, у такому випадку, підлягає рішення суду, в якому описка допущена. Процесуальним законом передбачена можливість внесення виправлення до виконавчого листа у випадку, коли помилка допущена виключно при його оформленні або видачі.

ОСОБА_1 , замість заяви про виправлення описки у рішенні суду, подана заява про виправлення помилки у виконавчому листі.

Зважаючи на відсутність, визначених статтею 374 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для внесення виправлень до виконавчого листа, Дніпропетровським окружним адміністративним судом з власної ініціативи ухвалою від 26 лютого 2021 р. виправлена описка у своєму рішенні від 12.10.2020 у справі № 160/7563/20 (а.с.198).

Таким чином, перешкоди у виконанні рішення про стягнення по користь ОСОБА_1 судових витрат усунуті самим судом.

Однак, задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність внесення виправлень у виконавчий лист, мотивуючи його тим, що «допущена в рішенні суду описка не може стати на заваді реалізації права позивача на виконання цього рішення, та не може бути перешкодою для виправлення помилки в виконавчому листі (з врахуванням того, що описка в рішенні суду виправлена), оскільки в іншому разі буде порушено принцип верховенства права, право на справедливий розгляд справи та ефективний судовий захист».

На моє переконання, ототожнення процесуальних дій суду про виправлення описки в судовому рішенні (стаття 253 Кодексу адміністративного судочинства України) та виправлення помилки у виконавчому листі (стаття 374 Кодексу адміністративного судочинства України) призводить до прийняття незаконних процесуальних рішень.

Вважаю за необхідне також зазначити, що Кодексом адміністративного судочинства України визначені повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення (стаття 315), підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін (стаття 316), підстави для скасування судового рішення (стаття 317).

Наведений у статті 317 Кодексу перелік підстав для скасування судового рішення (яким також вважається ухвала суду відповідно до пункту 12 частини першої статті 4 Кодексу) є вичерпним. Суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести мотивування незаконности та/або необґрунтованості оскарженої ухвали суду першої інстанції. Законним, як визначено статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Мотивувальна частина ухвали апеляційного суду від 22 квітня 2021 р. не містить висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та/або процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали.

Крім того, відмова суду у внесенні виправлень до виконавчого листа, на мою думку, жодним чином не порушує принцип верховенства права, право на справедливий розгляд справи та ефективний судовий захист, зважаючи на постановлення судом першої інстанції ухвали про виправлення описки у резолютивній частині рішення суду, яка пред`являється стягувачем разом із виконавчим листом до примусового виконання.

Також, вважаю недоречним акцентування судом апеляційної інстанції у мотивувальній частині ухвали на можливий підрив авторитету судової влади і авторитету демократичної держави в цілому у зв`язку із невиконанням рішення суду.

На мою думку, допущена судом першої інстанції описка в резолютивній частині рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 840,80 грн. не може мати тих наслідків, виникнення яких викликало занепокоєння членів колегії апеляційного суду. Підтвердженням дотримання принципу верховенства права судом першої інстанції є зміст рішення суду, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Вважаю, що апеляційним судом скасовано законну та обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції за відсутності, визначених статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав.

Суддя А.В. Шлай