Справа № 380/12661/20
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії ,-

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, площа Генерала Григоренка, будинок 3; ), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 50% відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 31.07.2015 року позивача звільнено з Головного управління Національної поліції у Львівській області. На підставі Постанови Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2016 року у справі № 813/1892/16 попереднє звільнення визнано незаконним, відповідний запис у трудовій книжці скасовано, датою звільнення позивача визначено 28.03.2016 року. Проте, відповідачем не було здійснено розрахунків з позивачем щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, яка передбачена Постановою Кабміну України від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", чим порушено права та законні інтереси позивача.

Ухвалою суду від 04 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач, Головне управління Національної поліції у Львівській області, подав до суду відзив на позовну заяву 06.04.2021 року (вх.4049 ел), в якому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач вказує, що позовні вимоги позивача до Головного управління Національної поліції у Львівській області є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Стверджують, що позивач жодного дня служби в штаті ГУНП у Львівській області не проходив, а проходив службу в ОВС ГУ МВС України у Львівській області. Крім того, відповідач зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 визначено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області. Міністерством внутрішніх справ України видано наказ № 1388 від 06.11.2015 року «Про організаційно штатні питання». Даним наказом було скорочено всі штатні посади ГУ МВС України у Львівській області в кількості 7521. Вказують, про відсутність будь яких службових або трудових відносин позивача з Головним управлінням Національної поліції у Львівській області, а відтак жодних зобов`язань перед позивачем не було. У зв`язку з вищенаведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Згідно з відповіддю заступника голови ліквідаційної комісії ГУ МВСУ у Львівській області від 27.03.2020 №А-50/Оп/17/01-2020, ОСОБА_1 повідомлено про те, що його заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги розглянуто. Позивача поінформовано, що у 2015 році його повторно звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у зв`язку з непроходженням випробувань в період іспитового строку. Зазначена стаття звільнення, відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», не передбачає виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби. Крім цього зазначено, що позивачу при звільненні у 2003 та у 2015 роках одноразова грошова допомога при звільненні не нараховувалась та не виплачувалась.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача у справі, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII, який набрав чинності 07 листопада 2015 року, відповідно до статті 102 якого пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, в редакції чинній на час звільнення позивача зі служби, (далі Закон № 2262-XII) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Таким чином, частиною 1 статті 9 Закону № 2262-XII встановлені дві самостійні підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним в ній особам: які мають право на пенсію за цим Законом і звільняються зі служби за станом здоров`я; які звільнені зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням за наявності вислуги 10 років і більше.

Вказаному кореспондує пункт 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, в редакції чинній на час звільнення позивача зі служби, яким встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту б частини 1 статті 1-2 Закону № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Варто відмітити, що Львівський окружний адміністративний суд у рішенні від 02.10.2020 у справі № 380/6089/20 дійшов висновку про те, що згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2016 у справі №813/1892/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління МВС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити дії, яке залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017, 25.04.2016 ГУ МВС України у Львівській області видано наказ №978 о/с «Про виконання рішення суду», а саме: 1. Скасувати наказ ГУ МВС України у Львівській області від 30.07.2015 р. №542 о/с в частині звільнення старшого сержанта міліції ОСОБА_1 з ОВС у запас Збройних Сил України за п.63 «і» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС у зв`язку з не проходженням випробування в період іспитового строку. (підстава: постанова Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/5884/15; ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2016 р. по справі №876/946/16); 3. Відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказу МВС від 06.11.2015 р. №1388 «Про організаційно-штатні питання», звільнити з органів внутрішніх справ за п.63 «з» /через скорочення штатів/ старшину міліції ОСОБА_1 міліціонера взводу №2 роти №4 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Львів ГУМВС у Львівській області, з 06 листопада 2015 р.».

Вказаним рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2016 у справі №813/1892/16, зокрема, «змінено пункт 3 наказу Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області №978 о/с від 25.04.2016 р. «Про виконання рішення суд» в частині дати звільнення зі служби, а саме дату 06 листопада 2015 року на дату 28 березня 2016 р.

Таким чином, суд встановив, що позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ з 28.03.2016 за п.63 «з» /через скорочення штатів/. Відтак, станом на момент звільнення з органів внутрішніх справ календарна вислуга років позивача становила більше 10 років. Отже, на момент звільнення з органів внутрішніх справ він набув право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказане рішення не оскаржене позивачем в апеляційному порядку та набрало законної сили.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд не надає оцінки законності календарної вислуги років позивача, оскільки обставина того, що позивач має більше 10 років календарної вислуги станом на момент звільнення з органів внутрішніх справ встановлена судом у рішенні від 02.10.2020 у справі №380/6089/20, яке набрало законної сили.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 стверджує, що Головним управлінням Національної поліції у Львівській області не було нараховано та виплачено позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Суд не погоджується із даними доводами позивача, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2018 №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №580-VIIIнаціональна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Закон №580-VIII опублікований 06.08.2015 в газеті «Голос України» та відповідно до його Прикінцевих та перехідних положень набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015, крім, зокрема, п. п. 8, 11 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII передбачено, що з дня опублікування вказаного Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до підпунктів 9, 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним вказаним Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування вказаного Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються таким особам, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Зазначені у вказаному пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного у вказаному пункті терміну на підставах, визначених Положенням.

Системний аналіз положень Закону №580-VIII свідчить, що таким передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, зокрема прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області, позивач суду не надав.

Окрім того, суд зазначає, що представник відповідача у відзиві покликається, про те, що позивач не проходив службу в штаті Головного управління НП у Львівській області, а проходив службу в ОВС ГУ МВС України у Львівській області.

Не містить таких записів і трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

Згідно запису № 19 у трудовій книжці ОСОБА_1 , така містить запис: « 28.03.2016 звільнений з органів внутрішніх справ України».

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що права позивача в частині виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби Головним управлінням Національної поліції у Львівській області не порушено, а заявлені позовні вимоги позивача до Головного управління Національної поліції у Львівській області є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити та судовий збір ним не сплачувався, такий не підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, площа Генерала Григоренка, будинок 3; ) про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 квітня 2021 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна