Справа № 140/2814/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2814/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернулася в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнати протиправними дії та скасувати рішення №74 від 24 листопада 2020 року щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства при досягненні 50 років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання призначити та виплачувати з 03 вересня 2020 року дострокову пенсію за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства, відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у віці 50 років, маючи страховий стаж роботи більше 15 років, звернулася до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства, до якої додано усі необхідні документи, в тому числі висновок ЛКК №423 від 28 жовтня 2020 року, який виданий комунальним підприємством «Луцька міська дитяча поліклініка» для підтвердження, що ОСОБА_3 , інвалід з дитинства та інвалідизуюче захворювання мало місце у віці до 6 (шести років). Однак, ГУ ПФУ у Волинській області листом від 07 грудня 2020 року № 0300-0303-8/41374 повідомило, що прийнято рішення №74 від 24 листопада 2020 року про відмову у призначення дострокової пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту (моменту) настання інвалідності у дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення шестирічного віку.

Позивач вважає таку відмову ГУ ПФУ у Волинській області протиправною та такою, що грубо порушує її законні права та інтереси. Зазначає, що оскільки висновком ЛКК № 423 від 28 жовтня 2020 року та іншими документами підтверджено настання інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, які інші документи необхідно подати для підтвердження даного факту позивачу не відомо.

З огляду на наведене просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В поданому до суду відзиві відповідач позов ОСОБА_2 не визнав та просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства. Таким чином, встановлення органами Медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) інвалідності після досягнення такою дитиною шестирічного віку в певній мірі ставить під сумнів факт виховання матір`ю до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань. Вказує, що медичний висновок ЛКК №423 від 28 жовтня 2020 року, виданий комунальним підприємством «Луцька міська дитяча поліклініка» не відповідає вимогам порядку подання та оформлення для призначення пенсії. Вважає, що рішення про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_2 прийняте правомірно, без порушень законних прав та інтересів.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , яка відповідно до медичного заключення від 11 серпня 2005 року №509 (№150 від 03 серпня 2005 року), медичного висновку від 04 серпня 2010 року №107, виписок з актів МСЕК №140010, №743351, №759659 є особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи. Крім того, згідно висновку ЛКК №423 від 28 жовтня 2020 року, виданого Комунальним підприємством «Луцька міська дитяча поліклініка» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом дитинства з 03 серпня 2005 року (висновок №150), інвалідизуюче захворювання мало місце у віці до 6 (шести років).

19 листопада 2020 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення їй достроково пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 24 листопада 2020 року №74 відмовлено у призначенні ОСОБА_2 дострокової пенсії за віком згідно пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як матері особи з інвалідністю з дитинства, яка народила і виховала її до шестирічного віку.

07 грудня 2020 листом за №0300-0303-8/41374 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про прийняте рішення про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком згідно пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як матері особи з інвалідністю з дитинства, яка народила і виховала її до шестирічного віку у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту (моменту) настання інвалідності у дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення шестирічного віку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон - №1058-IV).

Пунктом 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1. Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

Згідно з пунктом 2.18 Порядку № 22-1 визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Таким чином, чинним законодавством розмежовано поняття особи з інвалідністю з дитинства та дитини з інвалідністю. При цьому, в разі, якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства до досягнення вісімнадцятирічного віку. Отже, необхідність подання висновку лікарсько-консультаційної комісії передбачено для тих осіб з інвалідністю з дитинства, які визнані такими після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Водночас, з наведених норм права вбачається, що законом не передбачена вимога про те, що інвалідність особи з інвалідністю з дитинства повинна настати саме до 6 років, також не передбачена вимога для призначення пенсії, як обов`язковість визнання дитини з інвалідністю з дитинства до 6-ти річного віку. В законі визначена лише вимога про виховання такої дитини до шести років.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 31 липня 2018 року у справі №501/2838/16-а.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент звернення із заявою про призначення дострокової пенсії за віком досягла 50-ти річного віку, мала загальний страховий стаж роботи більше 15 років, що не оспорюється відповідачем, та є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка у 8-річному віці на підставі медичного заключення №509 Міської дитячої поліклініки від 11 серпня 2005 року (№150 від 03 серпня 2005 року) визнана особою з інвалідністю з дитинства з діагнозом «Нижній стійкий парапарез з погіршенням функції ходи. Міслодисплазія».

Таким чином, оскільки донька позивача була визнана особою з інвалідністю з дитинства до досягнення вісімнадцятирічного віку, а саме у віці 8 років, то відмова відповідача у призначенні пенсії з мотивів ненадання документального підтвердження факту (моменту) настання інвалідності у дитини ОСОБА_3 є необґрунтованою.

Крім того, відповідно до підпункту 5 пункту 2.1. Порядку №22-1 у якості документів, які необхідно додати до заяви про призначення пенсії визначено лише документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у підтвердження інвалідності своєї дочки з дитинства надала: свідоцтво про народження дитини; медичне заключення №509 Міської дитячої поліклініки від 11 серпня 2005 року (№150 від 03 серпня 2005 року); медичний висновок Комунального закладу «Луцька міська дитяча поліклініка» №107 від 04 серпня 2010 року; виписку з акту МСЕК №140010, згідно якої ОСОБА_3 встановлено до 02 лютого 2017 року другу групу інвалідності з дитинства; виписку з акту МСЕК №743351, згідно якої ОСОБА_3 встановлено до 01 березня 2018 року; виписку з акту МСЕК №759659, згідно якої ОСОБА_3 встановлено довічно другу групу інвалідності з дитинства.

Вказані документи засвідчують той факт, що донька позивача ОСОБА_3 визнана особою з інвалідністю з дитинства до 18-річного віку. Крім того, факт виховання ОСОБА_2 дочки до шестирічного віку відповідач не заперечує.

Крім того, позивачем також надано відповідачу висновок лікарсько-консультативної комісії, який підтверджує, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, а саме висновок ЛКК №423 від 28 жовтня 2020 року, виданий Комунальним підприємством «Луцька міська дитяча поліклініка», згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом дитинства з 03 серпня 2005 року (висновок №150), інвалідизуюче захворювання мало місце у віці до 6 (шести років).

Однак, вказаний висновок безпідставно не взято відповідачем до уваги.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року (справа №330/2181/16-а) мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини мас право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 жовтня 2020 року по справі №510/475/17.

Отже, враховуючи, що позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком було надано висновок, яким підтверджується, що інвалідність її дочки настала до виповнення вісімнадцятирічного віку та висновок лікарсько-консультативної комісії, який підтверджує, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, а також з урахуванням подання ОСОБА_2 всіх інших документів, передбачених Порядком №22-1, в тому числі про наявність достатнього страхового стажу для призначення пенсії, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 24 листопада 2020 року №74 прийняте необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як слідує з матеріалів справи, позивач досягла 50-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії встановлено зразка та необхідними документами 19 листопада 2020 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач - ГУ ПФУ у Волинській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили про правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, враховуючи приписи статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 24 листопада 2020 року №74 про відмову ОСОБА_2 у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV, зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату ОСОБА_2 дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV з 03 вересня 2020 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 19 березня 2021 року №0.0..1.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 24 листопада 2020 року №74 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства, відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03 вересня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк