Справа № 160/9906/20
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2020 року Справа № 160/9906/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В. розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
19 серпня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач).
Ухвалою суду від 28.08.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання до суду відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі вживалися, та відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, у якій додатково обгрунтувати, що оскаржуючі дії відповідача є самостійним предметом спору, що підлягає розгляду в окремому судовому провадженні, а не у порядку ст. 383 КАС України.
Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 07.09.2020 року та 08.09.2020 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач в останній редакції просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі № 160/9143/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та надалі виплачувати пенсію за ч.3 ст. 57 - із зазначенням середньомісячного заробітку за довідкою від 10 травня 2019 року за № 36, виданою Комунальним закладом «Павлоградська міська лікарня № 1» Павлоградської міської ради, із збільшенням пенсії у розмірі 50% від заробітку за понаднормативний стаж роботи відповідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 починаючи з 01.06.2019 року з урахуванням не недоплачених сум.
На виконання вищевказаного рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, з яким позивач не погодився в зв`язку з чим звернувся до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 справа прийнята до провадження, відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені) в порядку статті 263 КАС України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ).
01.10.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, згідно з яким відповідач позов не визнає та просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» макимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених Списком №1, - чотирьох мінімальних пенсій за віком, а тому, перерахунок при виконанні рішення суду призведе до зменшення розміру пенсії позивача та станом на 01.06.2019 року -до переплати пенсії.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України)
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 08.04.2004 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі № 160/9143/19 визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо прийняття рішення «Про відмову у перерахунку пенсії» ОСОБА_1 від 27.05.2019 року № 126/03.22-19, протиправними.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та надалі виплачувати пенсію за ч.3 ст. 57 - із зазначенням середньомісячного заробітку за довідкою від 10 травня 2019 року за № 36, виданою Комунальним закладом «Павлоградська міська лікарня № 1» Павлоградської міської ради, із збільшенням пенсії у розмірі 50% від заробітку за понаднормативний стаж роботи відповідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 , починаючи з 01.06.2019 року з урахуванням не недоплачених сум.

Судом встановлено, що 20.07.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про надання інформації щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року № 160/9143/19.

Листом за вих. № 14654-14741/Ф-03/8-0400/20 від 03.08.2020 року відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Частина 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства (перша складова), а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (друга складова).

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

При обчисленні розміру пенсії по першій складовій враховується трудовий стаж, набутий до 1 січня 2004 року, обчислений на умовах, передбачених законом України «Про пенсійне забезпечення», заробітна плата до цієї ж дати за періоди, передбачені статтею 65 зазначеного Закону, за будь які 60 календарних місяців роботи підряд протягом всієї трудової діяльності і за весь період роботи з 1 липня 2003 року по 31 грудня 2003 року, або за 24 останніх місяці роботи перед зверненням за пенсією (до 01.01.2004) або за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (1986-1990). Розмір цієї частини пенсії, обчисленої відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом України «Про пенсійне забезпечення» для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчим, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підвищенням на 12% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 № 1783 (із змінами, внесеними постановою КМУ від 11.03.2004 № 312).

Статтею 19 закону України «Про пенсійне забезпечення» було передбачено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених Списком 1 чотирьох мінімальних пенсій за віком.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розміру трудових пенсій» від 15.04.2003 № 544 було встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком з 01.07.2003 становив 50 грн. таким чином, з урахуванням цільової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 11.03.2004 № 312, максимальний розмір пенсії по першій складовій не може перевищувати 168 грн. (50х3х1,12).

Враховуючи вищенаведене, зазначає пенсійний орган, при виконанні рішення суду від 23.10.2019 року № 160/9143/19, розмір пенсії веде до зменшення і становить станом на 01.06.2019 року 1497,00 грн., в результаті чого утворилась переплата пенсії.

З наданого до суду позивачем протоколу про перерахунок пенсії від 03.08.2020 року (згідно рішення суду) встановлено, що з 01.06.2019 року розмір пенсії позивача складає 1497,00 грн., з 01.07.2019 року 2000,00 грн.

Вважаючи, що застосувавши обмеження у розмірі 168 грн. по першій складовій розрахунку пенсії за набутий стаж до 01.01.2004 року (50 років) відповідач значно звузив розмір пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно із вимогами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18).

В абз. 1 пп.3.2 п.3 рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина. Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Згідно з положеннями ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Тобто, чинним законодавством встановлено певний порядок дій особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду у разі наявності, на його думку, протиправних рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає про свою незгоду з діями відповідача вчиненими на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року по справі №160/9143/19, при цьому звертається з суду з новим позовом.

Враховуючи те, що позивач зазначаючи про протиправність дій відповідача при виконанні ним судового рішення звернувся до суду з позовною заявою, в той час як положеннями ст. 383 КАС України встановлено інший порядок вирішення такого питання, суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси то він повинен був звернутись до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Крім того, суд зауважує, що позивач уже звертався до суду із аналогічними вимогами, які стосуються іншої відповіді Головного управління, а саме - за вих. №1132/0321-12 від 04.12.2019 року. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року у справі № 160/265/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю. Суд дійшов висновку, що при виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року у справі №160/9143/19 відповідач діяв у спосіб передбачений законодавством України.

Позивач скористався правом на апеляційне оскарження та подав апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року у справі № 160/265/20.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020 року у справі № 160/265/20 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року змінено та викладено його мотивувальну частину в іншій редакції, а саме, обрання позивачем невірного способу захисту. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року у справі № 160/265/20, залишено без змін.

З урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат не здійснюється у зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева