Справа № 520/502/21
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

26 квітня 2021 року Справа №520/502/21
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ніколаєва О.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 16.01.2021 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради (далі по тексту - відповідач, вулиця Вишнева, 3, місто Харків, 61124), в якому просить:

- визнати дії відповідача про відмову у призначенні компенсації на догляд за інвалідом І групи по зору ОСОБА_2 за період з 23.10.1997 по 16.09.2001 неправомірними та бездіяльність чиновників Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради;

- зобов`язати відповідача призначити та нарахувати компенсацію на догляд за інвалідом І групи по зору ОСОБА_2 за період з 23.10.1997 по 16.09.2001 у розмірі 13 219,45 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги" від 29.04.2004 №558 та відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2020 рік" з урахуванням збільшення суми на момент виплати.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу термін десять календарних днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважності причин пропуску звернення до суду та наданням доказів, які підтверджують поважність таких причин;

- власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав,

- позовної заяви із зазначенням відомостей щодо ідентифікаційного коду відповідача, - належним чином засвідчених копій усіх письмових доказів, долучених до позовної заяви.

Засобами поштового зв`язку на адресу суду 10.02.2021 від позивача надійшла заява, в якій остання просила продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у адміністративній справі №520/502/21, у зв`язку з хворобою. Водночас, у вказаній заяві позивач зазначила, що докази щодо хвороби будуть надані суду разом з заявою про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у адміністративній справі №520/502/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Засобами поштового зв`язку на адресу суду 22.03.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої останньою надано:

- власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- зазначено відомості щодо ідентифікаційного коду відповідача.

Крім того, 18.03.2021 у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду позивачу надано можливість засвідчити належним чином копії усіх письмових доказів, долучених до позовної заяви.

Водночас, засобами поштового зв`язку на адресу суду від позивача 22.03.2021 надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду та копія довідки Комунального некомерційного підприємства "Міська поліклініка №19" Харківської міської ради від 19.02.2021 №574 щодо перебування позивача з 16.12.2020 по теперішній час на амбулаторному лікуванні.

Заява мотивована тим, що вона постійно здійснювала догляд за двома інвалідами одночасно. Зазначає, що по теперішній час донька є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується довідкою МСЄК від 28.12.2020. Вказані обставини на переконання позивача підтверджують безспірність непереборних обставин, що є об`єктивною, поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд дослідивши вказану заяву про поновлення строку звернення та письмових доказів, долучені до позовної заяви, зазначає наступне.

Зі змісту позовної заяви та наданих до суду позивачем додатків до позовної заяви вбачається самостійне зазначення останньою обставин того, що 23.10.1997 їй було відмовлено відповідачем у призначенні компенсації на догляд (бланк заяви не надано) у зв`язку з тим, що позивач здійснювала догляд за своєю дитиною інвалідом з дитинства, а дві допомоги одночасно не мала права отримувати.

Водночас, позивачем вказано, що наприкінці серпня 2001 року вона звернулась до відповідача з питань призначення їй компенсації на догляд з 23.10.1997. При цьому, 17.09.2001 позивач звернулась до відповідача для продовження виплати від 0-16 на дитину інваліда та їй було запропоновано заповнити бланк заяви для призначення компенсації на догляд за інвалідом І групи по зору і донести відповідні документи.

Матеріали справи свідчать, що з 17.09.2001 позивачу за її заявою була призначена компенсація виплати на догляд за особою з інвалідністю І групи по зору ОСОБА_2 з дати звернення.

Позивач у позовній заяві посилається на обставини того, що їй не було повідомлено посадовими особами відповідача порядку призначення зазначеної компенсації та обставин необхідності звернення із заявою, що і стало порушенням її прав.

Самостійно повідомлені позивачем у позовній заяві обставини, на думку суду, свідчать про те, що саме з дати призначення позивачу компенсації виплати на догляд за особою з інвалідністю І групи по зору ОСОБА_2 , що відбулось 17.09.2001, остання була обізнана про обставини того, що призначення такої компенсації та її виплата здійснюється за відповідною заявою.

Матеріали справи містять листування позивача із відповідними установами, з якого вбачається повідомлення позивача про обставини відсутності підстав для призначення компенсації по догляду за інвалідом І групи з огляду на її не звернення із відповідною заявою у 1997 році, а також про призначення 23.10.1997 ОСОБА_2 пенсії по інвалідності, що складалась із основного розміру та надбавки на догляд.

Матеріали справи містять листи від 16.01.2006 №04-В/111, від 10.03.2006 №В-545/5-ДП, від 10.03.2006 №В-554/5-ДП, якими позивача було повідомлено, що призначення компенсації з 1997 року неможливе, оскільки відповідно до чинного законодавства така компенсація призначається з дня звернення з відповідною заявою.

Відтак, враховуючи встановлені обставини слід дійти висновку про те, що позивач ще у 2001 році була обізнана про можливість призначення компенсації виплати на догляд за інвалідом І групи по зору ОСОБА_2 за відповідною заявою з дати звернення із такою заявою.

При цьому, про відмову у призначенні такої компенсації за період з 23.10.1997 по 16.09.2001 позивач була обізнана ще у 2006 році.

Як свідчать матеріали справи, позивач із даним позовом до суду звернулась 16.01.2021 із посиланням на попереднє звернення із аналогічним позовом, оцінка якому надавалась у рамках розгляду справи №520/338/20 та 520/11456/2020.

Водночас, позивач послалась на наявність інших поважних причин пропущення строку на звернення до суду з даним позовом.

У доданій заяві про поновлення строку відповідно до ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 для усунення недоліків позивачем вказано, що у неї також наявні інші обставини, у зв`язку з якими нею було пропущено строк для звернення до суду.

Позивачем зазначено, що стан здоров`я доньки потребує постійних обстежень у зв`язку з постійними хворобами. Вказує, що позивач постійно залежала від вказаних обставин, пов`язаних із здоров`єм та сімейними обставинами.

Так, зазначено, що оскільки держава (в особі чиновників, посадових осіб структур) при неврегульованості та недосконалості законодавства не захищає права громадян, останнім доводиться захищати свої права самостійно шляхом написання скарг, звернень, звернення до суду, що забирає багато часу та здоров`я, а також позбавляє повноцінного життя. Позивачем в якості надання інформації, яка на її думку є підставами пропущення строку, вказано на: збір матеріалів уо справі щодо компенсації (звернення, скарги, отримання відповідей) по інвалідності І групи; збір матеріалів та складання позовів. На думку позивача, зазначене є поважною об`єктивною причиною, що має бути враховано судом. Крім того, позивачем наголошено на обставинах проживання з донькою інвалідом, яка потребує уваги до себе.

Враховуючи доводи позивача, викладені у заяві про поновлення строку відповідно до ухвали суду від 21.01.2021 для усунення недоліків та дослідивши надані до суду докази суд зазначає, що наведені позивачем доводи фактично не є новими та не підтверджують поважності причин пропуску позивачем строку на звернення до суду.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це встановлений законом проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Строки адміністративного судочинства спрямовані саме на якнайшвидше здійснення такого захисту шляхом суворого їх дотримання судом та особами, які беруть участь у справі.

Наслідком пропущення процесуальних строків є повернення позовної заяви або залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом визначеним частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою своєчасного виконання учасниками адміністративного судочинства передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску такого строку.

Причина пропуску строку може бути визнана поважною, якщо, зокрема: 1) існували об`єктивні (незалежні від особи, яка має вчинити процесуальну дію) обставини, які унеможливлюють або ускладнювали вчинення процесуальної дії у визначений законом або судом строк; 2) ця обставина виникла протягом процесуального строку, який пропущено; 3) об`єктивно нездоланна обставина підтверджується належними та допустимими засобами доказування.

Як встановлено судом, позивач про порушення своїх прав була обізнана ще у 2006 році, проте до суду із даним позовом звернулась після спливу більше ніж 15 років.

При цьому, суд зазначає, що позивач посилаючись на обставини збору матеріалів, необхідності неодноразового звернення до судових органів за захистом своїх прав та проживання разом із донькою інвалідом, яка потребує догляду, фактично зводить власні доводи до відсутності часу для ініціювання оскарження відмови в призначенні компенсації на догляд за інвалідом І групи по зору ОСОБА_2 за період з 23.10.1997 по 16.09.2001 та бездіяльності чиновників Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, а також перебування у скрутному матеріальному становищі.

Інших доводів поважності причин пропуску строку подання даної позовної заяви суду надано не було.

Однак, зазначені доводи позивача не можуть вважатися судом належними, оскільки позивач не була позбавлена можливості звернення за отриманням безоплатної правової допомоги для звернення до суду з даним позовом та підготовки останнім усіх необхідних документів для звернення до суду протягом 15 років.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у пункті 41 рішення у справі «Понамарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічна позиція висловлена і у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Шевченко проти України» та у справі «Трух проти України».

Таким чином, особи мають добросовісно користуватись своїм процесуальними правами та не нехтувати ними свідомо. Водночас, процесуальна бездіяльність позивача, яка виражена у неподанні ні позову, ні заяв протягом 15 років, вказує на відсутність її інтересу у вирішенні даного спору.

Відтак, суд приходить до висновку про відхилення доводів позивача про поважність причин пропущення строку на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до положень частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із приписами частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду за захистом порушеного права - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строк, визначені частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Ніколаєва