Справа № 300/2362/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2362/20 пров. № А/857/1785/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Хомич О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глянц" та апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року (суддя Панікар І.В., час ухвалення 11:49 год., місце ухвалення м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту 01.12.2020р.),

в адміністративній справі №300/2362/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глянц" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій,

встановив:

У вересні 2020 року позивач ТОВ "Глянц" звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДПС в Івано-Франківській області, в якому просив: 1) скасувати податкове повідомлення-рішення №6 від 28.08.2020 про застосування фінансових санкцій до ТОВ "Глянц"; 2) скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № від 28.08.2020 до ТОВ "Глянц".

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 28.08.2020 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Відповідно до задоволених вимог стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1051 грн..

З рішенням суду першої інстанції від 24.11.2020 року не погодився відповідач ГУ ДПС в Івано-Франківській області в частині задоволених позовних вимог та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що висновки суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог суперечать обставинам, які встановлені судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт (відповідач) зазначає, що суд, досліджуючи правомірність винесення відповідачем оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій № від 28.08.2020 встановив, що полиця з тютюновими виробами на АЗС "Океан", що належить ТзОВ "Глянц", не відноситься до полиць самообслуговування. Зазначає апелянт, що допитаний у справі свідок ОСОБА_1 (ревізор, який здійснював контрольну закупку) повідомив, що взяв пачку сигарет без зайвих зусиль та не перегинався через прилавок. Долучена до матеріалів позовної заяви фотографія прилавка та полиці із сигаретами не відображає дійсне, фактичне розташування. Згідно пояснення ревізорів, які проводили перевірку, між прилавком (касою) та полицею із сигаретами є прохід, який дозволяє підійти та взяти сигарети. А долучений знімок зроблений таким чином, що неможливо встановити, чи є доступ до полиці з сигаретами зі сторони залу. Вважає, що висновок суду в цій частині не відповідає фактичним обставинам справи а також не враховує пояснення касира, яке наявне в матеріалах справи.

За результатами апеляційного розгляду апелянт (відповідач) просить скасувати оскаржене рішення суду від 24.11.2020р. в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Також з рішенням суду першої інстанції від 24.11.2020 року не погодився позивач ТОВ "Глянц" та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що при ухваленні оскарженого рішення судом неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, не в повному обсязі досліджено докази, що підтверджують факти наведені в основі позову, не з`ясовано, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і не вжито заходів для виявлення та витребування доказів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження судом при розгляді адміністративної справи, що у результаті призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду у частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення - рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області № від 28.08.2020, обставинам справи з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт (позивач) зазначає, що судом першої інстанції невірно встановлено, що станом на день здійснення посадовими особами податкового органу фактичної перевірки (22.07.2020 року), у позивача паливний резервуар пального №5 (уніфікований номер акцизного складу № 1011154) не обладнаний рівнеміром-лічильником рівня пального та одна з колонок відпуску пального - витратоміром-лічильником, що порушує вимоги п.128-1.1 ст.128-1 ПК України. Вважає скаржник, що вказана обставина не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в Акті про результати фактичної перевірки №090157 від 30.07.2020 зазначено, що початок перевірки 22.07.2020, проте дата складення Акту, тобто фіксування результатів перевірки датується саме 30.07.2020. Даний Акт про результати фактичної перевірки №090157 від 30.07.2020 є єдиним документом, що став підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення № від 28.08.2020. Зазначає апелянт, що під час проведення перевірки інспекторами ГУ ДПС в Івано-Франківській області не встановлено та чітко не вказано в Акті інформацію відносно якого акцизного складу встановлено порушення. Тобто, за час перевірки від 22.07.2020 до 30.07.2020, проведеної посадовими особами контролюючого органу, не встановлено щодо якого саме резервуару не встановлено рівнеміра-лічильника та витратоміра-лічильника. Також зазначає, що станом на дату завершення фактичної перевірки та на дату прийняття спірного податкового повідомлення-рішення № від 28.08.2020, реєстрація акцизного складу №5 за уніфікованим номером №1011154 була анульована у встановленому законом порядку. Окрім того стверджує, що судом першої інстанції невірно встановлено, що позивач не заперечується факт наявності на території АЗС "Океан", що належить ТОВ «Глянц» місця відпуску палива - заправної колонки, яка не зареєстрована в державному реєстрі. Також вказує апелянт, що посадовими особами контролюючого органу не встановлювався факт технічної справності та готовності до експлуатації паливно-роздавальної колонки, стосовно якої в Акті про результати фактичної перевірки №090157 від 30.07.2020. Позивачем (представником) чітко надавалися пояснення про те, що вказана ПРК не функціонує, була придбана на підставі договору купівлі-продажу як обладнання, яке є технічно несправне, не функціонує, а тому не задіяне в господарській діяльності ТОВ «Глянц» для відпуску пального на АЗС «Океан». У зв`язку з наведеним вважає апелянт, що контролюючим органом - ГУ ДПС в Івано-Франківській області під час проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання ТОВ «Глянц», а також під час винесення спірних податкових повідомлень-рішень не встановлено та не доведено складу правопорушення, що передбачене пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України.

За результатами апеляційного розгляду апелянт (позивач) просить скасувати оскаржене рішення суду від 24.11.2020р. у частині відмови ТОВ «Глянц» у задоволенні позовної вимоги про скасування спірного податкового повідомлення-рішення та постановити нове рішення у відповідній частині, яким задоволити позовну вимогу ТОВ «Глянц» до ГУ ДПС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області № від 28.08.2020 року.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційні скарги відповідача та позивача слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Глянц" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.12.2007, види економічної діяльності згідно КВЕД 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний): 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напями та тютюновими виробами (а.с. 73-75).

20.06.2019 року позивачем подано до ГУ ДФС в Івано-Франківській області заяву про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального, внаслідок чого 20.06.2019 року ТзОВ "Глянц" зареєстровано як платника акцизного податку з реалізації пального (а.с. 97-98).

В подальшому, 26.07.2019 року позивачем подано до ГУ ДФС в Івано-Франківській області заяву про реєстрацію акцизних складів з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів, а саме: паливний резервуар №1 на АЗС Океан; паливний склад №2 на АЗС Океан; паливний склад №3 на АЗС Океан; паливний склад №4 на АЗС Океан; паливний склад №5 на АЗС Океан, внаслідок чого, такі склади зареєстровані та внесені до реєстру (а.с. 99-100).

У період 22.07.2020 року 30.07.2020 року працівниками Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, на підставі наказу від 21.07.2020 року на направлень від 21.07.2020 року (а.с. 19, 94-96), проведено фактичну перевірку господарської одиниці АЗС Океан, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Глянц" та знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 232, с. Назавизів Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с. 20-21).

За результатами перевірки складено Акт (довідку) за №090157 від 30.07.2020 року, відповідно до змісту якого констатовано порушення позивачем, зокрема, вимог:

- підпункту 203.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, а саме: необладнання (відсутність) рівнемірів-лічильників рівня пального на введених в експлуатацію резервуарах, розташованих на акцизному складі за адресою: вул. Грушевського, 232, с. Назавизів Надвірнянського району Івано-Франківської області в кількості одна штука; відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованих на акцизному складі за адресою: вул. Грушевського, 232, с. Назавизів Надвірнянського району Івано-Франківської області;

- статті 15-3 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів - продаж тютюнових виробів з полиць самообслуговування (22.07.2020 року придбано пачку сигарет Кемел по ціні 52,50 грн.).

14.08.2020 року ТзОВ "Глянц" направлено заперечення до акту (довідки) про результати фактичної перевірки №090157 від 30.07.2020 року (а.с. 24-31).

На підставі акту (довідку) про результати фактичної перевірки за №090157 від 30.07.2020 року відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 28.08.2020 року №, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 40000 грн. у зв`язку із встановленим порушенням вимог пп.203.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 і п.128-1.1 ст.128-1 ПК України (а.с. 22);

- рішення про застосування фінансових санкцій від 28.08.2020 року №, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 6800 грн., на підставі абзацу 13 ч.2 ст.17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (а.с. 23).

Не погоджуючись з прийнятими податковим повідомленням-рішенням та рішенням про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений ст.80 ПК України.

Положення пункту 80.1 ст.80 ПК України визначають, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.10 статті 80 ПК України, порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно пункту 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відносно встановленого контролюючим органом порушення податкового законодавства у не обладнанні (відсутності) рівнемірів-лічильників рівня пального на введених в експлуатацію резервуарах, розташованих на акцизному складі господарської одиниці АЗС Океан, що належить ТОВ "Глянц" та відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників на місці відпуску пального наливом із акцизного складу, судом першої інстанції вірно враховано наступне.

Відповідно до пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України, акцизний склад це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.

Згідно з пп.14.1.224 п.14.1 ст.14 ПК України, розпорядник акцизного складу це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.

Відповідно до п.230.1 ст.230 ПК України, акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України встановлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу, інших газів, бутану, ізобутану за зазначеними в цьому підпункті кодами УКТЗЕД - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Відповідно до пункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).

Згідно положень пункту 230.1.4 пункту 230.1 статті 230 ПК України, порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У такому реєстрі міститься податкова інформація про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.

Дані про фактичні залишки пального на початок та кінець доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів зіставляються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, з показниками системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Згідно пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України, необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Пунктом 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України встановлено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в строки, зокрема, акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Проте, згідно з абз.4 пункту 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України із внесеними змінами згідно із Законом України №391-ІХ від 18.12.2019 року, норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу).

Судом встановлено, що станом на день здійснення посадовими особами відповідача фактичної перевірки (22.07.2020 року), у позивача паливний резервуар пального №5 (уніфікований номер акцизного складу № 1011154) не обладнаний рівнеміром-лічильником рівня пального та одна з колонок відпуску пального - витратоміром-лічильником, що порушує вимоги пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України.

У своїх доводах апелянт стверджує, що станом на дату завершення фактичної перевірки та на дату прийняття спірного податкового повідомлення-рішення № від 28.08.2020, реєстрація акцизного складу №5 за уніфікованим номером №1011154 була анульована у встановленому законом порядку, проте такі судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на наступне.

Встановлено, що ТОВ «Глянц» 20.06.2019 року подано заяву про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального та 20.06.2019 року зареєстровано як платника акцизного податку з реалізації пального.

26.07.2019 року ТОВ «Глянц» подано заяву про реєстрацію акцизних складів з реалізації пального, в тому числі і паливний склад №5 на АЗС «Океан», місцезнаходження Івано-Франківська область, Надвірнянський район, с. Назавизів, вулиця Грушевського, 232.

Відповідно до даних системи електронного адміністрування реалізації пального ТзОВ «Глянц», згідно поданої заяви, зареєстровано п`ять паливних резервуарів на АЗС «ОКЕАН» по вул. Грушевського, 232, с. Назавизів, Надвірнянського району, а саме: паливний резервуар №1 на АЗС «Океан», уніфікований номер акцизного складу №1011150; паливний резервуар №2 на АЗС «Океан», уніфікований номер акцизного складу №1011151; паливний резервуар №3 на АЗС «Океан», уніфікований номер акцизного складу №1011152; паливний резервуар №4 на АЗС «Океан», уніфікований номер акцизного складу №1011153; паливний резервуар №5 на АЗС «Океан», уніфікований номер акцизного складу №1011154.

Разом з тим, на час проведення перевірки, посадові особи ГУ ДПС в Івано-Франківській області оглянули акцизні склади (АЗС) та встановили, що паливний резервуар пального №5 (уніфікований номер акцизного складу №1011154) не обладнаний рівнеміром-лічильником рівня пального та витратоміром-лічильником.

Аргументи, наведені ТОВ «Глянц» в апеляційній скарзі щодо того, що паливний резервуар пального №5 (уніфікований номер акцизного складу №1011154) не було введено в експлуатацію, оскільки його надано в оренду ТзОВ АТП Надвірнянський автобусний парк-2012, а також факт не використання заправної колонки, через її несправність, необґрунтовані та безпідставні виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 11 та 12 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 року №408, для реєстрації нових акцизних складів, внесення змін у дані про акцизні склади, анулювання реєстрації акцизних складів, усунення розбіжностей або помилок у записах реєстру платників щодо акцизних складів платник акцизного податку подає заяву про внесення відповідних змін. Заява надсилається контролюючому органу та приймається у порядку, встановленому для реєстрації. Анулювання реєстрації акцизного складу здійснюється в разі виведення акцизного складу з експлуатації та подання заяви з відміткою про анулювання реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. У разі подання зазначеної заяви платником акцизного податку надсилається повідомлення про закриття та припинення експлуатації такого об`єкта оподаткування відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Кодексу.

Проте, позивачем не надано доказів подання такої заяви, та судом встановлено, що в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового відсутні дані про анулювання реєстрації акцизного складу №1011154. Так же само в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового відсутні дані про реєстрацію акцизного складу ТОВ «АТП Надвірнянський автобусний парк-2012».

Таким чином, зареєстрований ТОВ «Глянц» паливний резервуар пального №5 (уніфікований номер акцизного складу №1011154) не обладнаний рівнеміром-лічильником рівня пального та витратоміром-лічильником, що зафіксовано в акті перевірки.

Крім того перевіркою встановлено, що на території АЗС «Океан» знаходиться заправна колонка, яка не зареєстрована в державному реєстрі.

Щодо доводів скаржника про те, паливний резервуар пального №5 (уніфікований номер акцизного складу №1011154), який належить позивачу, не обладнаний рівнеміром-лічильником рівня пального та одна з колонок відпуску пального - витратоміром-лічильником, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в Акті про результати фактичної перевірки №090157 від 30.07.2020 зазначено, що початок перевірки 22.07.2020, проте дата складення Акту, тобто фіксування результатів перевірки датується саме 30.07.2020, то такі колегією суддів відхиляються з урахуванням положень статті 86 ПК України, згідно яких результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно п.86.5 ст. 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Судом встановлено, що за результатами перевірки ТзОВ «Глянц» складено акт (довідку) за № 090157 від 30.07.2020 року, початок якої розпочато 22.07.2020 року. Згідно вказаного акта фіксація встановленого порушення відбулася саме 22.07.2020 року.

Узагальнюючи встановлене, доводи апеляційної скарги позивача ТОВ «Глянц» не спростовують факти допущеного позивачем порушення, зокрема, вимог пп.203.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, а саме: необладнання (відсутність) рівнемірів-лічильників рівня пального на введених в експлуатацію резервуарах, розташованих на акцизному складі за адресою: вул. Грушевського, 232, с. Назавизів Надвірнянського району Івано-Франківської області в кількості одна штука та відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованих на акцизному складі за вказаною вище адресою, а відтак вірно зроблений висновок суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № від 28.08.2020 року винесено контролюючим органом на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, внаслідок чого, є правомірним, визнавши необґрунтованими заявлені в цій частині позовні вимоги та відсутність підстав для їх задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій за № від 28.08.2020 року, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.15-3 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива).

Згідно абзацу 13 частини 2 статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону 6800 гривень.

Згідно наданих суду першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_2 , яка на час проведення перевірки працювала на посаді старшого оператора АЗС Океан ТОВ «Глянц», про те, що 22.07.2020 року до торгового залу зайшов чоловік, який самостійно підійшовши до місця розташування полиці, на якій розміщені тютюнові вироби, без попереднього дозволу оператора взяв пачку цигарок Кемел та надав їх для проведення розрахунків. Дані полиці розміщені в куті торгового залу, на висоті 1,5 м. відмежовані від нього прилавком та робочим місцем оператора, таким чином самовільне обслуговування клієнтів неможливе. Однак чоловік доклавши певних зусиль, перехилившись через місце оператора, досягнув цигарки та подав їх оператору. Після проведення розрахунків чоловік представився посадовою особою податкового органу.

Вказані пояснення свідка ОСОБА_2 щодо розміщення полиці в торговому залі АЗС «Океан», на якій розміщені тютюнові вироби, підтверджуються приєднаним до матеріалів справи фотознімком (а.с. 59).

З урахуванням встановленого колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що полиця з тютюновими виробами на АЗС «Океан», що належить ТОВ «Глянц» не відноситься до полиць самообслуговування, оскільки не знаходиться в торговому залі магазину АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у вільному доступі для покупця, а розміщена безпосередньо поряд із робочим місцем працівника (оператора) АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на висоті близько 1,5 м. від підлоги та відмежована від торгового залу торговими прилавками, а отже купівля сигарет неможлива без обслуговуючого персоналу магазину.

У доводах апеляційної скарги відповідач стверджує, що допитаний ОСОБА_1 (ревізор, який здійснював контрольну закупку) повідомив, що взяв пачку сигарет без зайвих зусиль та не перегинався через прилавок, однак такі доводи судом апеляційної інстанції оцінюються критично, приймаючи до уваги наявний у матеріалах справи фотознімок торгового залу.

Також відповідач (апелянт) зазначив, що згідно пояснення ревізорів, які проводили перевірку, між прилавком (касою) та полицею із сигаретами є прохід, який дозволяє підійти та взяти сигарети, а долучений знімок зроблений таким чином, що неможливо встановити, чи є доступ до полиці з сигаретами зі сторони залу, що не відображає дійсне, фактичне розташування, однак на противагу вказаному відповідач за правилами ч.2 ст.77 КАС України не надав жодного доказу, а отже не довів правомірність прийняття оскарженого рішення про застосування фінансових санкцій до ТОВ «Глянц» за № від 28.08.2020 року за продаж тютюнових виробів не у блоках з полиць самообслуговування.

За таких обставин колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для застосування до ТОВ «Глянц» у розмірі 6800 грн. за порушення аб.13 ч.2 ст.17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що є підставою для скасування рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 28.08.2020 року.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи скаржників, зазначені в апеляційних скаргах позивача і відповідача та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно п.6 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глянц" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року в адміністративній справі №300/2362/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глянц" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 23.04.2021 року