Справа № 161/19148/20
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі

головуючої судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судових засідань Мельничук Т.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Коренги В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького районного відділення поліції Луцького ВП ГУНП у Волинській області, Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області та Головного управління національної поліції у Волинській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із вищевказаним позовом в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 878119 від 11.11.2020 року винесену інспектором групи реагування Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП. Із оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 11.11.2020 о 11 год. 45 хв. керуючи автомобілем «ГАЗ 31105» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Електроапаратній у м. Луцьку, проїхав на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги 8.7.3. «ґ»Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Свій позов обґрунтовує тим, що 11.11.2020 керував автомобілем марки «ГАЗ 31105» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Електроапаратній у м. Луцьку в напрямку перехрестя з вул. Рівненська. Перебуваючи на перехресті зупинив свій автомобіль, оскільки горів заборонений червоний сигнал світлофора, дочекавшись зміни кольору на дозволяючий зелений сигнал світлофора, продовжив рух. Зазначає, що коли сигнал світлофора був зелений позивач проїхав знак «СТОП» (місце зупинки) перед світлофором і коли знаходився на рівні світлофора, зелений сигнал став мигаючим. Стверджує, що проїхав перехрестя на зелений мигаючий. Через 600-800 метрів від переїзду позивач був зупинений працівника поліції з незрозумілих для нього причин, які повідомили йому, що на їхню думку позивач проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора. На заперечення позивача поліцейський не реагував, доказів вчинення ним правопорушення не надав, його пояснення та пояснення свідка не врахував, з огляду на вказане, вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає до скасування.

Ухвалою суду від 25.11.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

На виконання вимог ухвали позивачем усунуто недоліки та 08.12.2020 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

Відповідачі правом на подання відводу не скористалися.

Позивач та його представник у судовому засідання позов підтримали та просили суд його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про час та дату розгляду справи належним чином були повідомлені, клопотань про відкладення судового розгляду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

11 листопада 2020 року інспектором групи реагування Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 винесено постанову серії БАА № 878119, якою ОСОБА_1 визнанно винним у тому, що він 11.11.2020 о 11 год. 45 хв. керуючи автомобілем «ГАЗ 31105» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Електроапаратній у м. Луцьку, проїхав на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги 8.7.3. «ґ»ПДР, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.122 КУпАП 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 коп.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП установлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, і за проїзд на заборонюючий сигнал світлофора.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 проїхав перехрестя на заборонний (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «ґ» ПДР.

Сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, відповідно до підпункту ґ п. 8.7.3 ПДР: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Так, допитаний у судовому засіданні інспектор групи реагування Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 підтвердив обставини викладені в оскаржуваній постанові.

Натомість свідок ОСОБА_3 , який 11.11.2020 перебував в автомобілі «ГАЗ 31105» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 суду, пояснив, що проїзд перехрестя позивачем було здійснено на зелений мигаючий сигнал світлофора.

Суд, не приймає до уваги показання інспектора групи реагування Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 , оскільки ним не надано жодних доказів на підтвердження правомірності свого рішення. Сама ж постанова винесена на підставі оціночного судження інспектора, який при цьому керувався лише візуальним сприйняттям обставин та власним переконанням.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує, правову позицію Верховного Суду викладену у постанові 161/5372/17 від 29.04.2020 з якої випливає, що основним та єдиним доказом вчинення правопорушення не можуть бути пояснення зацікавленої особи, який є працівником поліції.

За таких обставин, суд вважає, що доводи сторони відповідача ґрунтуються на оціночних судженнях. Адже, безпосередніх, належних та допустимих доказів (фіксації) правопорушення суду не надано.

Стороною відповідача відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, на підтвердження своїх заперечень не надано суду жодних належних та допустимих доказів наявності в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та вини позивача в його вчиненні як то: пояснень свідків, показань технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Аналіз законодавчих норм, заперечення сторони позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави дійти висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати та належним чином оформити докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення для спростування позиції позивача.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи невідповідність дійсних обставин справи, обставинам які викладені в оскаржуваній постанові, суд вважає, що позовні вимоги позивача про скасування постанови є підставними та обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72-77, 139, 243-246, 250, 286, 293 КАС України, ч.2 ст.122 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луцького районного відділення поліції Луцького ВП ГУНП у Волинській області, Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області та Головного управління національної поліції у Волинській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 11 листопада 2020 року серії БАА № 878119, винесену інспектором групи реагування Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області Лучком Юрієм Григоровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України у Волинській області в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ;

Відповідачі - Луцьке районне відділення поліції Луцького ВП ГУНП у Волинській області, адреса: вул. Боженка, 34, м. Луцьк.

Луцький відділ поліції ГУНП у Волинській області, адреса: вул. Грибоєдова, 2, м. Луцьк.

Головне управління національної поліції у Волинській області, адреса: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, .

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта