Справа № 160/16888/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
17.12.2020 року Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі - відповідач), в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.01.2021 року (т.1 а.с. 52).
Усною ухвалою суду від 16.02.2021 року, здійснено заміну відповідача з Офісу великих платників податків Державної податкової служби на його правонаступника Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 04.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 23.03.2021 року о 13:30 год.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Офісом великих платників податків Державної податкової служби проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за серпень 2020 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за результатами якої складено акт перевірки №429/28-10-50-00-05393056 від 19.11.2020 року, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що податковий орган протиправно дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами-постачальниками за період серпень 2020 року, оскільки факт виконання договорів підтверджується видатковими накладними, прибутковими ордерами, податковими накладними, виписками з банківських рахунків. Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, прийнятими без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, що має наслідком його неправомірність та є підставою для скасування.
18.01.2021 року представником відповідача було подано письмовий відзив на позов, у якому у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача останнім не підтверджено реальність взаємовідносин з контрагентами-постачальниками - ТОВ «Крона Імпульс», ТОВ «Металл Прогресс», ТОВ «ВКФ «НАЙС», ТОВ «Стронг- Прайд», ТОВ «Укрмашпоставка», ТОВ «Компанія ДІОМ» на загальну суму ПДВ 295 379,00 грн. Так, при проведенні перевірки встановлено нереальність господарських операцій з даними контрагентами, оскільки в ході перевірки не встановлено рух товару від виробника або від первісного продавця чи імпортера, яким чином та за яких умов цей товар транспортувався, наявність у контрагентів умов для здійснення господарської діяльності на момент укладення і вчинення господарських операцій. Законне джерело походження товару, який був реалізований на адресу позивача у серпні 2020 року не встановлено. Має місце маніпулювання податковою звітністю (легалізація товару) з метою незаконного формування податкового кредиту без фактичного здійснення господарських операцій. Отже, відповідач вважає, що викладені висновки в акті перевірки №429/28-10-50-00-05393056 від 19.11.2020 року відповідають вимогам чинного законодавства, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та таким, що прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.
02.02.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач заперечує всі доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
16.02.2021 року представником позивача подані додаткові пояснення з приводу реальності господарських операцій позивача з контрагентами.
25.02.2021 року представником відповідача було подано письмові заперечення проти відповіді на відзив, у яких зазначено доводи аналогічні доводам у відзиві на позов.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулась до суду із заявою з проханням розглянути справу за її відсутності в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив.
Згідно із ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи у письмовому провадженні, відсутності представника відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» зареєстроване 25.04.1997 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, є платником податку на додану вартість.
У період з 28.10.2020 року по 17.11.2020 року Офісом великих платників податків Державної податкової служби на підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, згідно з наказом від 21.10.2020 року №1211, направлень від 27.10.2020 року №64/28-10-50-09, №64/28-10-50-09, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за серпень 2020 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.
За результатами документальної позапланової виїзної перевірки Офісом великих платників податків Державної податкової служби складено акт від 19.11.2020 року №429/28-10-50-00-05393056.
Перевіркою встановлені порушення:
- пп. «а» п. 198.1 ст. 198, абз. 1-3 п. 198.2, абз. 1-2 п. 198.3, з урахуванням норм п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту, що призвело до завищення суми податкового кредиту у серпні 2020 року на 295 379,00 грн., що призвело до порушення п. 200.1, абз. «в» п. 200.4 ст. 200 розділу V ПК України, в частині завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 295 379,00 грн.
Не погодившись із висновками акту перевірки позивач подав заперечення на акт перевірки листом №106/170 від 01.12.2020 року.
За результатами розгляду заперечень відповідач листом від 04.12.2020 року №545/28-10-50-09 заперечення позивача залишив без задоволення.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).
Згідно ст. 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно з положенням пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено: витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
У відповідності до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
Позивач та його контрагенти на момент складання податкових накладних, зазначених в акті перевірки, були зареєстровані як платники податку на додану вартість.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п. 2.1 Наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із наведеного вбачається, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.
Із змісту статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» також вбачається, що первинні документи обов`язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Так, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Під час розгляду справи судом встановлено, що у перевіряємому періоді ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» мало взаємовідносини з контрагентами-постачальниками - ТОВ «Крона Імпульс», ТОВ «Металл Прогресс», ТОВ «ВКФ «НАЙС», ТОВ «Стронг- Прайд», ТОВ «Укрмашпоставка», ТОВ «Компанія ДІОМ».
Так, ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» по декларації з ПДВ за серпень 2020 року включено до податкового кредиту ПДВ у сумі 57 233,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Крона Імпульс» у серпні 2020 року.
ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» в додатку №1 до декларації з податку на додану вартість за серпень 2020 року відображено розрахунки коригування по податкових накладних серпня 2020 року на зменшення податкового кредиту «-» 5 323,40 грн., які складені ТОВ «Крона Імпульс».
01.06.2020 року між ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» (покупець) та ТОВ «Крона Імпульс» (постачальник) укладено договір поставки №373/2020.
Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується у встановлений термін поставити та передати у власність покупцю лом периклазовуглецевих виробів марки ЛМ, а покупець зобов`язується приймати товар та сплачувати його вартість на умовах даного договору.
На підтвердження виконання умов даного договору позивачем, у якості первинних бухгалтерських документів надано: копії видаткових накладних №30/0408 від 04.08.2020 року, №3007/2008 від 20.08.2020 року, прибуткових ордерів №ДМ300004165 від 05.08.2020 року, №ДМ300004897 від 20.08.2020 року, податкових накладних.
На підтвердження здійснення оплати за договором надано копії банківських виписок по платіжним дорученням від 18.08.2020 року, 17.09.2020 року.
Видача товару у виробництво підтверджується накладною-вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів № ДМ300007510 від 31.08.2020 року.
У зв`язку з виявленням частини неякісного товару, складено акт №28 від 25.08.2020 року приймання продукції (товарів) по якості. Неякісний товар було повернуто постачальнику, що підтверджується накладною на повернення товару №ВН-0000001 від 26.08.2020 року, отвесной про зважування на автовагах № 138/08 від 26.08.2020 року, накладної №004827 на відпуск матеріалів. На неякісний товар, у зв`язку з поверненням постачальнику було складено та зареєстровано в ЄРПН розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №1 від 26.08.2020 року до податкової накладної №102 від 20.08.2020 року.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Крона Імпульс» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки в ході перевірки не встановлено рух товару від виробника або від первісного продавця чи імпортера, яким чином та за яких умов цей товар транспортувався, наявність у контрагента умов для здійснення господарської діяльності на момент укладення і вчинення господарських операцій. Законне джерело походження товару, який був реалізований ТОВ «Крона Імпульс» на адресу позивача у серпні 2020 року не встановлено. Має місце маніпулювання податковою звітністю (легалізація товару) з метою незаконного формування податкового кредиту без фактичного здійснення господарської операції на суму ПДВ 51 909,60 грн.
Також, ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» у серпні 2020 року включено до податкового кредиту ПДВ у сумі 51 795,95 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Металл Прогресс».
Так, 01.06.2020 року між ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» (покупець) та ТОВ «Металл Прогресс» (постачальник) укладено договір поставки №371/2020.
Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується у встановлений термін поставити та передати у власність покупцю лом магнезіальних виробів марки ЛМ, а покупець зобов`язується приймати товар та сплачувати його вартість на умовах даного договору.
На підтвердження виконання умов даного договору позивачем, у якості первинних бухгалтерських документів надано: копії видаткових накладних №РН-0000180 від 13.08.2020 року, №РН-0000186 від 25.08.2020 року, №РН-0000185 від 25.08.2020 року, прибуткових ордерів №ДМ300004513 від 13.08.2020 року, №ДМ300004711 від 25.08.2020 року, №ДМ300004710 від 25.08.2020 року, податкових накладних.
На підтвердження здійснення оплати за договором надано копії банківських виписок по платіжним дорученням від 03.09.2020 року, 08.09.2020 року та від 17.09.2020 року.
Видача товару у виробництво підтверджується накладною-вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів № ДМ300007215 від 27.08.2020 року.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Металл Прогресс» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки в ході перевірки не встановлено рух товару від виробника або від первісного продавця чи імпортера, яким чином та за яких умов цей товар транспортувався, наявність у контрагента умов для здійснення господарської діяльності на момент укладення і вчинення господарських операцій. Законне джерело походження товару, який був реалізований ТОВ «Металл Прогресс» на адресу позивача у серпні 2020 року не встановлено. Має місце маніпулювання податковою звітністю (легалізація товару) з метою незаконного формування податкового кредиту без фактичного здійснення господарської операції на суму ПДВ 51 795,95 грн.
Також, ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» у серпні 2020 року включено до податкового кредиту ПДВ у сумі 110 903,26 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «ВКФ «НАЙС».
Так, 01.03.2015 року між ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» (абонент) та ТОВ «ВКФ «НАЙС» (власник) укладено договір з прийому до гідротехнічної споруди №1 та транспортування до р. Дніпро дренажних, зливових, стічних та зворотних вод №285/2015.
На підтвердження виконання умов даного договору позивачем, у якості первинних бухгалтерських документів надано: копії акту здачі-прийняття виконаних робіт №ОУ-00000019 від 31.08.2020 року, податкової накладної.
На підтвердження здійснення оплати за договором надано копію банківської виписки по платіжному дорученню від 17.09.2020 року.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «ВКФ «НАЙС» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки в останнього відсутні основні фонди та недостатня кількість працюючих, технічного персоналу, відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, виробничі активи та транспортні засоби.
Крім того, ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» по декларації з ПДВ за серпень 2020 року включено до податкового кредиту ПДВ у сумі 61 444,02 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Стронг- Прайд».
Так, 09.10.2018 року між ТОВ ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» (покупець) та ТОВ «Стронг- Прайд» (постачальник) укладено договір поставки №1643/2018.
Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується у встановлений термін поставити та передати у власність покупцю плавикошпатовий концентрат, а покупець зобов`язується приймати товар та сплачувати його вартість на умовах даного договору.
На підтвердження виконання умов даного договору позивачем, у якості первинних бухгалтерських документів надано: копії видаткових накладних №6 від 07.08.2020 року, №7 від 19.08.2020 року, №8 від 26.08.2020 року, прибуткових ордерів №ДМ300004360 від 07.08.2020 року, №ДМ300004462 від 19.08.2020 року, №ДМ300004754 від 26.08.2020 року, податкових накладних №1 від 07.08.2020 року, №2 від 19.08.2020 року, №3 від 26.08.2020 року, рапортами перевантажування на автомобільних вагах від 07.08.2020 року, від 19.08.2020 року та від 26.08.2020 року.
На підтвердження здійснення оплати за договором надано копії банківських виписок по платіжним дорученням від 18.08.2020 року, 25.08.2020 року та від 01.09.2020 року.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Стронг- Прайд» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки в ході перевірки не встановлено рух товару від виробника або від первісного продавця чи імпортера, яким чином та за яких умов цей товар транспортувався, наявність у контрагента умов для здійснення господарської діяльності на момент укладення і вчинення господарських операцій. Законне джерело походження товару, який був реалізований ТОВ «Стронг- Прайд» на адресу позивача у серпні 2020 року не встановлено. Має місце маніпулювання податковою звітністю (легалізація товару) з метою незаконного формування податкового кредиту без фактичного здійснення господарської операції на суму ПДВ 61 444,02 грн.
Також, ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» у липні - серпні 2020 року включено до податкового кредиту ПДВ у сумі 19 312,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Укрмашпоставка».
Так, 01.06.2020 року між ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» (замовник) та ТОВ «Укрмашпоставка» (виконавець) укладено договір №383/2020.
На підтвердження виконання умов даного договору позивачем, у якості первинних бухгалтерських документів надано: копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000005 від 15.07.2020 року, №ОУ-0000006 від 17.07.2020 року, №ОУ-0000007 від 21.07.2020 року, №ОУ-0000008 від 24.07.2020 року, №ОУ-0000009 від 30.07.2020 року, №ОУ-0000010 від 04.08.2020 року, податкових накладних №15 від 15.07.2020 року, №16 від 17.07.2020 року, №19 від 21.07.2020 року, №22 від 24.07.2020 року, №23 від 30.07.2020 року, №5 від 04.08.2020 року.
На підтвердження здійснення оплати за договором надано копії банківських виписок по платіжним дорученням від 06.08.2020 року, 18.08.2020 року та від 22.09.2020 року.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Укрмашпоставка» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки в ході перевірки фактичний виконавець робіт, які були надані ТОВ «Укрмашпоставка» не встановлений. Має місце маніпулювання податковою звітністю (легалізація товару) з метою незаконного формування податкового кредиту без фактичного здійснення господарської операції на суму ПДВ 19 312,00 грн.
Також, ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» у серпні 2020 року включено до податкового кредиту ПДВ у сумі 1 045,32 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Компанія ДІОМ».
Так, 28.07.2020 року між ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» та ТОВ «Компанія ДІОМ» підписано договірний лист щодо поставки товару №609/2020.
На підтвердження виконання умов якого позивачем, у якості первинних бухгалтерських документів надано: копії видаткової накладної №259 від 04.08.2020 року, прибуткових ордерів №ДМ300004030 від 08.08.2020 року, податкову накладну №4 від 04.08.2020 року.
На підтвердження здійснення оплати надано копію банківської виписки по платіжному дорученню від 29.09.2020 року.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Компанія ДІОМ» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки в ході перевірки не встановлено рух товару від виробника або від первісного продавця чи імпортера, яким чином та за яких умов цей товар транспортувався, наявність у контрагента умов для здійснення господарської діяльності на момент укладення і вчинення господарських операцій. Законне джерело походження товару, який був реалізований ТОВ «Компанія ДІОМ» на адресу позивача у серпні 2020 року не встановлено. Має місце маніпулювання податковою звітністю (легалізація товару) з метою незаконного формування податкового кредиту без фактичного здійснення господарської операції на суму ПДВ 1 045,32 грн.
Таким чином, контролюючим органом зроблено висновок, що первинні документи з даними контрагентами-постачальниками складені суто формально, виключно на паперових носіях, не в момент здійснення господарських операцій.
Проте, суд зазначає про помилковість таких висновків податкового органу щодо нереальності господарських операцій, виходячи з наступного.
Щодо того, що у штаті підприємств недостатня кількість працюючих та щодо відсутності основних засобів, суд зазначає, що Верховним Судом по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року зроблено висновок, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Також, суд зазначає, що відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності не є підставою для визнання господарської операції нереальною. Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, складських та виробничих приміщень для виконання того чи іншого виду діяльності. При цьому, підприємство може залучати необхідні трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів.
Судом встановлено, що на момент здійснення договорів постачання позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Зі змісту акту перевірки вбачається, що під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Як вбачається з письмових документів, наявних в матеріалах справи, первинні бухгалтерські документи ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» в повній мірі відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Також, судом встановлено, що всі податкові накладні постачальників за спірними операціями заповнені у відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.
Крім того, щодо отриманої податкової інформації необхідно зазначити, що позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у зв`язку з невиконанням своїх обов`язків його контрагентом, порушує право особи мирно володіти своїм майном, що міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 року (далі - Протокол 1 до Конвенції), яка є частиною національного законодавства згідно із ст. 9 Конституції України. Зокрема, стаття 1 Протоколу до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.
Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв`язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту, про що також зазначено в рішенні Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10.
Суд зазначає, що у позивача на час розгляду справи наявні первинні документи, які підписані усіма сторонами та уповноваженими особами, контрагент на час здійснення операцій перебував на обліку в податкових органах та не припинений, має усі необхідні реквізити відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність підприємств». Факт підтвердження належними первинними бухгалтерськими документами фактичного виконання договорів, укладеними між позивачем та його контрагентами, вказує на фактичне підтвердження наявності у позивача підстав для віднесення суми сплаченого останнім ПДВ до податкового кредиту та витрат.
За таких обставин, відповідачем не надано належних доказів, що фінансово-господарські операції між ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» та ТОВ «Крона Імпульс», ТОВ «Металл Прогресс», ТОВ «ВКФ «НАЙС», ТОВ «Стронг-Прайд», ТОВ «Укрмашпоставка», ТОВ «Компанія ДІОМ» не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.
Таким чином, в ході розгляду справи ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» підтверджено реальність взаємовідносин з контрагентами-постачальниками ТОВ «Крона Імпульс», ТОВ «Металл Прогресс», ТОВ «ВКФ «НАЙС», ТОВ «Стронг- Прайд», ТОВ «Укрмашпоставка», ТОВ «Компанія ДІОМ».
Отже, податковий орган протиправно дійшов висновку про завищення ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» податкового кредиту по взаємовідносинам з вказаними контрагентами на загальну суму 295 379,00 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 4 430,68 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець