Справа № 200/882/21-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 р. Справа№200/882/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому, із урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині не перерахунку пенсії позивача з урахуванням стажу роботи;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі копій наданих ним довідок, а саме: № 10 від 27 липня 2020 КСП «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 11 від 27 липня 2020 колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» Казацької сільради Новоазовського району Донецької області; копії відомостей про кількість вироблених трудоднів, трудову участь у колгоспному виробництві гр. ОСОБА_1 з 1960 1974 р.р. колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області.

Позов обґрунтований тим, що позивач 10 серпня 2020 року звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з питанням щодо врахування стажу роботи в колективному сільськогосподарському підприємстві «Побєда». На своє вищевказане звернення позивач отримав відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 вересня 2020 року, в якій було роз`яснено, що позивач має право звернутись із заявою про перерахунок пенсії, з підстав додавання стажу, лише при наявності довідки про підтвердження вихододнів за період роботи на підприємстві.

Позивач відзначає, що отримавши відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області він надіслав на адресу Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № 11 від 27 липня 2020 року та копію відомості про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь у колгоспному виробництві від 27 липня 2020 року та одночасно просив здійснити перерахунок його пенсії на підставі наданих ним документів. Проте, отримав відмову з тих підстав, що надані мною довідки видані на тимчасово окупованій території.

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач заперечив проти задоволення позовних у повному обсязі, зазначивши, що позивач перебуває на обліку у відповідача з 09 червня 2020 року та отримує пенсію за віком, що призначена йому відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 31 липня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, викладеною в добровільній формі, яка була розглянута управлінням згідно вимог Закону України «Про звернення громадян». В своїй заяві позивач просив надати інформацію щодо не зарахування до його страхового стажу періодів його роботи в колгоспі. У відповіді від 15 вересня 2020 року відповідач зазначив, що при призначенні пенсії не враховано до загального стажу позивача період його роботи в колгоспі з 22 грудня 1986 року по 11 березня 1997 року у зв`язку із тим, що згідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Також було розяснено порядок отримання документів, що підтверджують нарахування трудоднів за період роботи у колгоспі.

Відповідач також зазначає, що 03 листопада 2020 року позивач знов звернувся із заявою, викладеною в добровільній формі, яка була також розглянута управлінням згідно вимог Закону Україн «Про звернення громадян». Згідно вказаної заяви позивач просив прийняти копію довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 11 від 27 липня 2020 року та копію відомості про кількість вироблених трудоднів, а також здійснити перерахунок пенсії.

25 листопада відповідачем було надано відповідь на звернення позивача від 03 листопада 2020 року та роз`яснено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії. Поряд з іншим у листі було зазначено про те, що будя який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, є недійсними і не створюють првових наслідків.

Відповідач звертає увагу суду на те, що призначення пенсії здійснюється, при зверненні особи із відповідною заявою встановленого зразка та за наявності передбаченого переліку документів. Лише у випадку дотримання наведених умов орган Пенсійного фонду не пізніше 10 днів після надходження такої заяви приймає рішення по суті заявлених вимог. Жодних рішень про відмову в перерахунку пенсії відповідачем щодо позивача при його зверненнях від 31 липня 2020 року та від 03 листопада 2020 року не виносилось, оскільки заяви позивача не відповідали встановленому у додатку 2 до Порядку № 22-1 зразку.

Також відповідач рахує, що у разі задоволення позовної вимоги про зобов`язання зарахувати період роботи до стажу буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього.

Підсумовуючи, відповідач просить суд врахувати при вирішенні по суті даної адміністративної справи врахувати Постанову Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі № 725/5885/14-а.

Позивач заперечив проти відзиву відповідача та зазначив, що він особисто звертався з документами до спеціаліста Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з метою отримання роз`яснень щодо написання заяви про здійснення перерахунку пенсії. Спеціаліст при розгляді довідок позивача, що підтверджують страховий стаж позивача, які були видані на непідконтрольній території пояснила, що вони не можуть бути прийняті до уваги і позивачу буде відмовлено в перерахунку пенсії. Крім того, на особистому прийомі позивачу ніхто не пояснив, що необхідно писати заяву встановленої форми. Тобто, рахує позивач, йому відразу відмовили в перерахунку його пенсії, у зв`язку із чим позивачу довелося звертатись до відповідача повторно із зазначеним питанням.

Встановивши, що вказаний позов поданий без додержання вимог передбачених ст. 161 КАС України, Донецький окружний адміністративний суд своєю ухвалою від 27 січня 2021 року, залишив його без руху, надавши позивачу строк в 10 (десять) днів з дня вручення їй копії цієї ухвали для усунення недоліків позову шляхом надання суду нового тексту позовної заяви із скорегованим/конкретизованим змістом позовних вимог, у двох примірниках.

18 лютого 2021 року позивачем, на виконання вимог ухвали суду від 27 січня 2021 року, скерований на адресу суду уточнений адміністративний позов із скорегованим/конкретизованим змістом позовних вимог, у двох примірниках.

Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, отже, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами. Саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, участь учасників справи в судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, та сторонами не повідомлено причин, які безпосередньо перешкоджають розгляду даної справи за наявними у ній доказами.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України, серія: НОМЕР_1 (а. с. 9-11).

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 06 жовтня 2020 року (а. с. 13).

З матеріалів справи встановлено, та сторонами не заперечується, що позивач 10 серпня 2020 року звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою, що була зареєстрована за номером 980/Ч-0580, в якій просив роз`яснити йому підстави не врахування до страхового стажу періоду його роботи в колгоспі Новоазовського району при призначенні пенсії (а. с. 36).

Розглянувши вищевказану заяву позивача відповідно до Закону України «Про звернення громадян» відповідач своїм листом від 15 вересня 2020 року № 22439 повідомив позивача про те, що йому з 30 червня 2020 року призначено пенсію, проте не враховано до загального стажу період його роботи в колгоспі з 22 грудня 1986 року по 11 березня 1997 року з тих підстав, що позивачем не надано довідку про підтвердження відпрацьованих трудоднів за вказаний період. Поряд з іншим, відповідь містила твердження про те, що при наданні позивачем зазначеної довідки та заяви період його роботи в колгоспі з 22 грудня 1986 року по 11 березня 1997 року відповідачем буде проведено перерахунок пенсії позивача (а.с.37).

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, розглянувши звернення позивача відповідно до Закону України «Про звернення громадян», своїм листом від 17 вересня 2020 року № 6733-7397/Ч-02/8-0500/20 сповістило позивача про те, що при призначенні йому пенсії Маріупольським об`єднаним управління Пенсійного фонду України Донецької області внесені до страхового стажу періоди роботи позивача згідно з документами, наявними в матеріалах справи, крім періоду його роботи з 22 грудня 1986 року по 11 березня 1997 року у колгоспі «Побєда» з причин відсутності запису про реорганізацію підприємства (звільнення з Колгоспу «Побєда» та відсутністю підтвердження печатками кількість відпрацьованих трудоднів (а.с. 6 - зв. бік а.с. 6, 39-40).

03 листопада 2020 року позивач знов звернувся до відповідача із заявою, що була зареєстрована під № 214/Ч-0580-20 09 листопада 2020 року, в якій просив прийняти копію довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 11 від 27 липня 2020 року та копію відомості про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь у колгоспному виробництві від 27 лютого 2020 року та здійснити йому перерахунок пенсії на підставі наданих ним документів (а.с. 38). Додатком до заяви, поряд з іншими, була копія довідки КСП «Побєда» від 27 липня 2020 року та копія довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 27 липня 2020 року № 11.

25 листопада 2020 року, відповідач, розглянувши звернення позивача від 03 листопада 2020 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян», своїм листом № 0580-03-8/23233, поряд з іншим, роз`яснило позивачеві порядок звернення із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, а також повідомило про те, що у зв`язку із знаходженням селища Козацьке, на території якого видані довідки позивача, що були додані ним разом із заявою від 03 листопада 2020 року, на тимчасово окупованій території України, Управління не має повноважень визнавати зазначені довідки (а.с. 5 зв. бік а.с. 5, 45-46).

Як вбачається із копії трудової книжки колхозника серії НОМЕР_3 від 03 січня 1987 року, що видана на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 14-15), позивача, зокрема, 22 грудня 1986 року прийнято в члени колгоспу «Побєда» Новоазовського району Донецької області;

- 02 січня 1987 року позивача переведено різноробочим рільничої бригади;

- 11 березня 1997 року позивача звільнено з членства колгоспу «Побєда» Новоазовського району Донецької області за власним бажанням.

Довідкою від 27 липня 2020 року № 10, що видана Колективним сільськогосподарським підприємством «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області, підтверджується перебування позивача у членстві колгоспу «Побєда» Новоазовського району Донецької області у період з 22 грудня 1986 року по 11 березня 1997 року (а. с. 7, 42).

Із довідки від 27 липня 2020 року № 11, що видана Колективним сільськогосподарським підприємством «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області, вбачається, що позивач отримував заробітну плату у період з січня 1987 року по грудень 1991 року (включно) (а. с. 8, 41).

Відомостями про кількість вироблених трудоднів (людинноднів), трудову участь у колгоспному виробництві відображено вироблені позивачем трудодні, зокрема, у період з 1986 року по 1997 рік (зв. бік а. с. 7, 43).

Не погодившись із відмовою відповідача зробити перерахунок його пенсії на підставі наданих ним документів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не погоджується із відмовою відповідача прийняти довідки, що видані тимчасово окупованою територією та зробити перерахунок його пенсії на підставі даних, що відображені у вказаних довідках.

Відтак оскаржувана бездіяльність суб`єкта владних повноважень підлягає правовій оцінці саме в межах заявлених вищевказаних позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 статті 4 КАС України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону №1058-V).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року - в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статі 24 Закону №1058-V, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 04 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2002 року №1854 та від 12 березня 2003 року №303.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входить період роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-V, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону №1788-ХІІ.

Так, статтею 48 Кодексу законів про працю України, статтею 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами, відповідачем, при призначенні позивачу пенсії, не зараховано до його страхового стажу період роботи у колгоспі «Побєда» з 22 грудня 1986 року по 11 березня 1997 року з причин відсутності запису про реорганізацію підприємства та відсутністю підтвердження печатками кількості відпрацьованих трудоднів.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Також, як вже було зазначено судом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульовано Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Основні положення).

Відповідно до пункту 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п. 5 Основних положень).

Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 по справі №677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Таким чином, посилання відповідача у своїх відповідях на звернення останнього щодо відсутності в трудовій книжці позивача записів щодо кількості вихододнів є таким, що не може створювати негативних наслідків для позивача, зокрема, щодо його права на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12 березня 2019 року по справі № 2а/349/28/16 провадження № К/9901/30494/18.

Отже, суд не приймає посилання відповідача на відсутність в трудовій книжці записів щодо вихододнів, оскільки працівник не несе відповідальність за невірне оформлення трудової книжки та такі недоліки не повинні перешкоджати працівнику для зарахування його страхового стажу, таким чином, періоди роботи позивача у колгоспі «Побєда» підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Поряд з цим, відповідно до ст. 66 Закону №1788-ХІІ до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). У заробіток для обчислення пенсії членам колгоспів включається оплата в усіх її видах за роботу в громадському господарстві колгоспу.

Статтею 40 Закону №1058-V встановлено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинностіЗаконом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"- максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2005 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено «Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць».

Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку, дія цього Порядку поширюється на таких осіб, що до 1 липня 1998 року отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, зокрема, тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно до п. 4, 5 Порядку, до заяви додаються документи, що підтверджують виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи. Документом, що підтверджує виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи є: для працівників старательських артілей - довідка про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії та трудова книжка; для інших осіб, зазначених у пункті 1 цього Порядку, - довідка підприємства, установи, організації про заробітну плату (дохід), оформлена згідно з додатком до Порядку, із зазначенням підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи.

У разі коли у пенсійній справі особи зберігається довідка про заробітну плату (дохід) чи інші документи, що підтверджують факт отримання заробітної плати (доходу) за результатами роботи, така довідка чи документи можуть використовуватися для перерахунку пенсії за рішенням управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі в місті.

Відповідно до п. 8 Порядку, заробітна плата (дохід), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, визначається шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що перерахунок пенсії у зв`язку із зарахуванням до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, здійснюється на підставі заяви та необхідних документів у строк, визначений статтею 45 Закону № 1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058-V для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Отже, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач з 22 грудня 1986 року по 11 березня 1997 року перебував членом колгоспу «Побєда» Новоазовського району Донецької області.

27 липня 2020 року Колективним сільськогосподарським підприємством «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області ОСОБА_1 видано довідку № 11 про нараховану заробітну плату за період з січня 1987 року по грудень 1991 року (включно).

Довідка № 11 від 27 липня 2020 року видана на підставі особових рахунків за 1987 -1991 роки, на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України (страхові внески). Зазначено, що особові рахунки знаходяться на зберіганні за адресою: 87613, Донецька область, Новоазовський район, с. Козацьке, вул. Леніна, буд. 39.

Крім цього, суд не приймає посилання відповідача на відсутність підстав для врахування наданих позивачем довідок, оскільки останні видані на тимчасово окупованій території, безпідставними та зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-V, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Приписами статті 101 Закону 1788-XII визначено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З аналізу вищезазначених положень, суд приходить до висновку про те, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагаючи відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що відповідач вчиняв якісь дії для перевірки інформації, що зазначена у наданих позивачем разом з заявою від 03 листопада 2020 року довідках.

Також, суд звертає увагу, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Крім того, суд вказує на те, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «Намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».

Отже, державні органи повинні приймати документи, видані окупаційною владою, у тих випадках, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Також, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п. 50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Суд зазначає, що законодавством на сьогоднішній день не врегульовано порядок надання та використання інформації, яка необхідна для підтвердження позивачем права на призначення пенсії коли доступ у позивача до такої інформації відсутній з причин, що не залежать від його волі.

Тобто через законодавчу прогалину не забезпечується захист прав громадян, які, незважаючи на втрату житла та інших соціальних благ, разом з членами своєї родини переїхали на іншу територію України з метою продовжити працювати на благо України.

Фактично склалася ситуація, за якої позивач змушений нести відповідальність за бездіяльність органу законодавчої влади.

Отже, довідка № 10 про підтвердження періоду роботи позивача та довідка № 11 про заробітну плату для обчислення пенсії від 27 липня 2020 року, а також відомості про кількість вироблених трудоднів, трудову участь у колгоспному виробництві позивача, зокрема за період з з 1986 року по 1997 рік, що видані Колективним сільськогосподарським підприємством «Побєда» Новоазовського району Донецької області повинні бути прийняті відповідачем.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Зазначена норма кореспондується з пунктом 1.1 Порядку № 22-1, відповідно до якої заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до пункту розділу 1.5. розділу І Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Форма і зміст заяви затверджена Порядком № 22-1 (додаток № 3).

Згідно з абзацом 5 пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Документи, необхідні для перерахунку пенсії, наведені в розділі ІІ Порядку № 22-1.

Відповідно до пункту 4.1 розділу І Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі (пункт 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1).

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Згідно з пунктом 4.7. розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Отже, підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як встановлено судом вище, та підтверджено матеріалами справи, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 03 листопада 2020 року про перерахунок пенсії з урахуванням наданих ним документів, що викладена в довільній формі.

Суд зазначає, що в межах спірних правовідносин йдеться про перерахунок раніше призначеної пенсії, тобто вид пенсії не змінюється, і позивач звернувся до відповідача із заявою довільного зразка, яка містить всі необхідні дані для здійснення такого перерахунку пенсії, як просив позивач.

Таким чином, заява позивача розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», рішення по суті щодо перерахунку позивачеві пенсії відповідачем не приймалося, а лист відповідача від 25 листопада 2020 року № 0580-03-8/23233 має роз`яснювальний характер та не встановлює для позивача правових наслідків. При цьому, в листі вирішено питання про відсутність, на думку відповідача, приймати документи, що видані органами та/або особами, що розміщуються на тимчасово окупованій території України

Оцінюючи зазначене у сукупності, суд наголошує, що зі змісту заяви вбачається, що, по-перше, вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФУ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови.

Однак відповідачем всупереч наведеним приписам не було прийнято рішення про перерахунок пенсії або відмову в перерахунку пенсії. Заява позивача була розглянута та відповідь надана в порядку Закону України «Про звернення громадян», що не передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядком №22-1.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які наведені в постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17, постанові від 10.04.2018 у справі №214/4177/15-а (2-а/214/20/17) і в постанові від 27.03.2018 у справі № 541/910/17.

Суд не бере до уваги, при вирішенні даної адміністративної справи, посилання відповідача на постанову Верховного суду від 27.02.2018 у справі № 725/5885/14-а (№К/9901/1632/18), оскільки предметом розгляду справи № 725/5885/14-а була відмова Пенсійного органу призначити та виплачувати пенсію за віком особі, яка виїхала за кордон.

Частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, враховуючи наведені приписи КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності УПФУ щодо неналежного розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії і зобов`язання УПФУ розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії з прийняттям рішення за результатами її розгляду, що відповідає наведеній практиці Верховного Суду.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі копій наданих ним довідок, а саме: № 10 від 27 липня 2020, що видана Колективним сільськогосподарським підприємством «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 11 від 27 липня 2020 Колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» Казацької сільради Новоазовського району Донецької області; копії відомостей про кількість вироблених трудоднів, трудову участь у колгоспному виробництві гр. ОСОБА_1 з 1960 1974 р.р. колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області суд зазначає наступне.

Так, дискреційне повноваження суб`єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що вчинення відповідачем наведених дій є дискреційним повноваженням. Проте, у будь-якому випадку суб`єкт владних повноважень має діяти керуючись ст. 2 КАС України, а саме справедливо, неупереджено та своєчасно, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до змісту статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку с Згідно з пунктом 4 частин 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 названої статті Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, пункт 45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, пункт 25, ECHR 2002-II).

В даному випадку, задоволення позовних вимог в повному обсязі є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішено.

Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням вимог частини другої статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не прийняття рішення про перерахунок пенсії або про відмову у перерахунку пенсії за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 03 листопада 2020 року, що зареєстрована 09 листопада 2020 року за № 2148/Ч-0580-20, про перерахунок пенсії з урахуванням: довідки № 10 від 27 липня 2020, що видана Колективним сільськогосподарським підприємством «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 11 від 27 липня 2020 Колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» Казацької сільради Новоазовського району Донецької області; відомостей про кількість вироблених трудоднів, трудову участь у колгоспному виробництві гр. ОСОБА_1 з 1960 1974 р.р. колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 листопада 2020 року, що зареєстрована 09 листопада 2020 року № 2148/Ч-0580-20, про перерахунок пенсії з урахуванням: довідки № 10 від 27 липня 2020, що видана Колективним сільськогосподарським підприємством «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 11 від 27 липня 2020 Колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» Казацької сільради Новоазовського району Донецької області; відомостей про кількість вироблених трудоднів, трудову участь у колгоспному виробництві гр. ОСОБА_1 з 1960 1974 р.р. колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання до суду даного позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн (а. с. 4).

З урахуванням встановлених обставин у справі, враховуючи, що спір в даному випадку виник внаслідок протиправних дій відповідача, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача судових витрат у повному обсязі, а саме в сумі - 908,00 грн., які слід стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192-194,224-228,241-247, 255,253-263,293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не прийняття рішення про перерахунок пенсії або про відмову у перерахунку пенсії за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 03 листопада 2020 року, що зареєстрована 09 листопада 2020 року за № 2148/Ч-0580-20, про перерахунок пенсії з урахуванням: довідки № 10 від 27 липня 2020, що видана Колективним сільськогосподарським підприємством «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 11 від 27 липня 2020 Колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» Казацької сільради Новоазовського району Донецької області; відомостей про кількість вироблених трудоднів, трудову участь у колгоспному виробництві гр. ОСОБА_1 з 1960 1974 р.р. колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 03 листопада 2020 року, що зареєстрована 09 листопада 2020 року за № 2148/Ч-0580-20, про перерахунок пенсії з урахуванням: довідки № 10 від 27 липня 2020, що видана Колективним сільськогосподарським підприємством «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 11 від 27 липня 2020 Колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» Казацької сільради Новоазовського району Донецької області; відомостей про кількість вироблених трудоднів, трудову участь у колгоспному виробництві гр. ОСОБА_1 з 1960 1974 р.р. колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» Козацької сільради Новоазовського району Донецької області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 26 квітня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров