Справа № 0440/5378/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року Справа № 0440/5378/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровські Вежі» до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровські Вежі» (далі ОСББ «Дніпровські Вежі», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом про:
Ухвалою суду від 07.09.2018р. справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Ухвалою суду від 21.09.2018 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що його вимога про необхідність надати нотаріально посвідчену письмову згоду землекористувача на вилучення земельних ділянок саме для підготовки проекту рішення про надання позивачу дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою є цілком обґрунтованим, оскільки, ТОВ «Перспектива Інвестмент» (колишній орендар землі) не внесено змін щодо розірвання договорів оренди землі в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а тому ТОВ «Перспектива Інвестмент» фактично залишається землекористувачем зазначених земельних ділянок.
Ухвалою суду від 18.10.2018 року відмовлено у клопотанні представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСББ «Дніпровські Вежі» до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
До вищезазначеного клопотання надано правовстановлюючі документи суб`єкта земельних відносин; правовстановлюючі документи, що свідчать про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (у разі наявності на ділянці об`єктів нерухомого майна); технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна (у разі наявності на ділянці об`єкту нерухомого майна); графічні матеріали, що забезпечують чітке відображення всіх елементів та написів, що містить графічне зображення земельної ділянки із зазначенням місць розташування меж, контурів об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці, із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки.
За результатами розгляду звернення від 14.07.2017 року відповідачем надано відповідь від 16.08.2017 року, де зазначено, що для всебічного та більш детального розгляду зазначеного питання, до представлених документів необхідно додати копії наступних документів: письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально; протокол загальних зборів об`єднання про необхідність оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку; технічний паспорт на об`єкти нерухомого майна (в повному обсязі) (а.с.34-35).
Згода на вилучення у ТОВ «Перспектива Інвестмент» вищезазначених земельних ділянок та на передання їх на умовах оренди ОСББ «Дніпровські Вежі» нотаріально посвідчена заявами від 19.12.2016 року, які були додані до клопотання від 10.04.2018 року та копії яких наявні в матеріалах справи.
За результатами розгляду клопотання від 06.04.2017 року позивача повідомлено про неможливість підготувати відповідний проект рішення міської ради у зв`язку з відсутністю повного пакету документів (а.с.37).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Вирішуючи спір, суд виходив з того, що порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований главою 19 Земельного кодексу України (далі ЗК України).
Відповідно до частин 1,2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно до ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Частиною 7 ст.118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Отже, для отримання у власність бажаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку громадянам необхідно насамперед звернутись із заявою до відповідних органів для отримання дозволу цих органів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
При цьому отримання такого дозволу не означає обов`язкове позитивне вирішення питання про надання певної земельної ділянки у власність, оскільки право на земельну ділянку у громадян виникає на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання її у власність, а не на підставі рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
За своєю суттю рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням уповноваженого органу про надання права власності на відповідну земельну ділянку, а лише надає можливість розробки технічної документації на цю земельну ділянку як необхідної умови для вирішення питання щодо передачі земельної ділянки у власність зацікавленій особі.
У наданні такого дозволу громадянину може бути відмовлено виключно з підстав, зазначених у ч.7 ст.118 ЗК України, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідачем при розгляді клопотань від 13.07.2017 року та 06.04.2018 року не прийнято рішення або про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, або надання проекту рішення Дніпровської міської ради про надання дозволу на розроблення технічної документації.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, суд дійшов висновку, що відповідач заперечуючи проти позову не довів суду, що, розглядаючи заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про землеустрій» рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України.
Відповідно ст.1 Закону України «Про землеустрій» землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил; діяльність у сфері землеустрою - наукова, технічна, виробнича та управлінська діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб, що здійснюється при землеустрої.
Суб`єктами землеустрою відповідно до ст.4 цього Закону є органи державної влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.
За змістом ч.7 ст.118 ЗК України, територіальний орган Держгеокадастр на етапі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розглядаючи відповідне клопотання громадянина, повинен перевірити відповідність місця розташування обраної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, бажане місце розташування земельної ділянки зазначається у викопіюванні з кадастрової карти (плану) або в інших графічних матеріалах, які подаються до клопотання та повинні ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки. Ці графічні матеріали є частиною документації із землеустрою, відповідно до статей 29, 50 Закону України «Про землеустрій».
Порядок розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою про передачу у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності (ч.7 ст.118 ЗК України) передбачає наявність у відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування права вибору одного з рішень надати дозвіл або відмовити у його наданні. Відповідне рішення орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає за результатами такої перевірки та у разі відповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель, проектів землеустрою, затверджених у встановленому законом порядку, надає громадянину дозвіл на розроблення проекту землеустрою, а в протилежному випадку відмовляє у наданні такого дозволу.
У матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем перевірки заяв позивача на відповідність їх вимогам статей 116, 118, 121 ЗК України, як умови надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Відповідно до п.п.2, 4, 10 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Отже, враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що належним захистом порушеного права позивача є:
Щодо посилання відповідача про невиконання ТОВ «Перспектива Інвестмент» рішення Дніпровської міської ради від 15.11.2017 року №241/26 суд зазначає наступне.
земельними ділянками по вул. Володимира Вернадського, 35-Б» зобов`язано ТОВ «Перспектива Інвестмент», зокрема:
- укласти договір з міською радою в установленому порядку договори про розірвання оренди землі;
- здійснити нотаріальне посвідчення договорів та провести державну реєстрацію прав за цими договорами відповідно до вимог чинного законодавства.
Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо неможливості надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою позивачу, у зв`язку з тим, що ТОВ «Перспектива Інвестмент» невиконані умови рішення Дніпропетровської міської ради від 15.11.2017 року №241/26, оскільки жодним нормативно-правовим актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язання іншої юридичної особи, у тих чи інших господарських зобов`язаннях, оскільки відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. На позивача не покладено жодних обов`язків здійснення контролю за виконанням ТОВ «Перспектива Інвестмент» всіх його обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно ч.2 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
В порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1762грн. 00коп.
Керуючись ст.ст. 9, 90, 77-78, 139, 241-246, 260-263, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровські Вежі» до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова