Справа № 200/114/21-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 р. Справа№200/114/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Чекменьов Г.А., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання рішення та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив суд:

визнати рішення про припинення виплати пенсії від 01.10.2020 року та бездіяльність щодо виплати пенсії протиправними,

зобов`язати відновити виплату пенсії з 01.09.2020 року і по теперішній час.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 30.04.2016 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Наказом Генерального штабу ЗСУ № 64 від 03.02.2020 року позивача поновлено на військовій службі старшим офіцером організаційно-штатного відділу організаційно-мобілізаційного управління штабу управління оперативного командування "Схід" сухопутних військ ЗСУ, на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 січня 2017 року, яка залишена без змін рішенням Верховного Суду від 05.09.2019 року.

З вересня 2020 року позивачу припинено виплату пенсії в зв`язку з поновленням на військовій службі. Посилаючись на норми частини 3 статті 2 Закону №2262-ХІІ, статей 39, 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, позивач вважає безпідставним припинення виплати пенсії на підставі чого просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 11 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач надав відзив, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначив що відповідно до статті 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби, у зв`язку з чим виплату пенсії позивачу припинено з 01.09.2020 року, після поновлення на військовій службі та скасування наказу про звільнення. Надання позивачем контракту про проходження служби від 23 березня 2020 року підтверджує факт подальшого перебування на військовій службі без звільнення з неї. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав відповідь на відзив в якому також зауважив, що згідно зі статтею 12 Закону № 2262-XII має право на призначення пенсії за вислугою 25 років 07 місяців, пільгових - 28 років 10 місяців. Вчергове наголошує, що виплата призначеної пенсії не припиняється військовослужбовцям в особливий період.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно паспорту серії НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (а.с.7-9). Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 08 червня 2015 року позивач є учасником бойових дій (а.с.10).

Витягом з наказу № 112 від 15 березня позивача виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення з 29 квітня 2016 року (а.с.26). Згідно протоколу з пенсійної справи позивача, останньому призначено пенсію з 30.06.2016 року (а.с.34).

На підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2017 року, постанови Верховного Суду від 05 вересня 2019 року по справі № 826/5228/16, Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 29 жовтня 2019 року № 411 скасовано пункт 3 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 19 лютого 2016 року № 65 щодо накладення на Позивача дисциплінарного стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю» (а.с.25).

Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 03 лютого 2020 року № 64 пункт 12 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 15 березня 2016 року № 112 про звільнення позивача з військової служби у запас за пунктом «е» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» скасовано та поновлено його на посаді (а.с.26).

20.08.2020 року атестатом № 467 позивачу припинено виплату пенсії з 01.09.2020 року в зв`язку з поновленням на службі.

На звернення відповідача до Пенсійного фонду України щодо надання роз`яснення про виплату пенсії ОСОБА_1 в зв`язку з поновленням на посаді рішенням суду та наданням контракту про проходження служби від 23.03.2020 року строком на 5 років, 05.10.2020 року надана відповідь про необхідність припинення виплати пенсії, повернення отриманої суми коштів та можливості призначення пенсії після звільнення (а.с.29).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам з урахуванням встановлених обставин справи, суд зазначає про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, регулює Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ). Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно зі статтею 1 Закону №2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону ПРИЗНАЧАЮТЬСЯ І ВИПЛАЧУЮТЬСЯ ПІСЛЯ ЗВІЛЬНЕННЯ ЇХ ЗІ СЛУЖБИ.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період (частина 3 статті 2 Закону №2262-ХІІ).

Статтею 48 Закону №2262-ХІІ передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Судом встановлено, що позивача 29 квітня 2016 року звільнено з військової служби, на підставі чого призначено довічну пенсію з 30.06.2016 року.

В подальшому, внаслідок оскарження наказу про звільнення в судовому порядку, позивача поновлено на посаді та наказ про звільнення від 15 березня 2016 року № 112 скасовано.

На теперішній час позивач продовжує проходження військової служби на підставі укладеного контракту.

Суд зауважує, що відповідачем не заперечується факт проходження позивачем військової служби в особливий період, проте, причиною припинення нарахування та виплати пенсії зазначається не укладення контракту, а саме скасування наказу про звільнення від 15 березня 2016 року.

Таким чином, з встановлених судом обставин справи випливає, що призначення пенсії позивачу 30.06.2016 року відбулось на підставі наказу про звільнення, який на час розгляду цієї справи є скасованим.

За таких обставин, оскільки юридично звільнення ОСОБА_1 зі служби 29 квітня 2016 року не відбулось, відсутній юридичний факт, з яким частиною 1 статті 2 Закону № 2262-ХІІ прямо пов`язана можливість призначення пенсії військовослужбовцям, що відбувається лише після звільнення їх зі служби.

За таких обставин подальше проходження служби позивачем за контрактом в особливий період не впливає на спірні правовідносини, оскільки в судовому порядку скасоване звільнення позивача з військової служби саме 29 квітня 2016 року.

Таким чином, пенсія позивачу була призначена за підставами, які згодом, з прийняттям відповідного судового рішення, відпали, через що виплата пенсії відповідачем припинена правомірно, а заявлений позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання рішення та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.А. Чекменьов