Справа № 140/2121/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2121/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області, пенсійний орган) про визнання протиправними дій щодо зменшення з 01 січня 2018 року відсоткового значення розміру пенсії з 71 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язати відповідача здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років у розмірі 71 процентів відповідних сум грошового забезпечення; визнати протиправними дії, які полягають у відмові провести перерахунок та виплатити пенсію (з урахуванням раніше виплачених сум) з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року в повному її розмірі (з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії), визначеному станом на 01 березня 2018 року; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити пенсію (із врахуванням раніше виплачених сум) з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року в повному її розмірі (з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії), визначеному станом на 01 березня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 у 1988-2004 роках проходив військову службу як особа з числа офіцерського складу, згідно з наказом Міністра оборони України від 13 жовтня 2004 року №769 позивача було звільнено з військової служби та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18 жовтня 2004 року №237 виключено зі списків особового складу частини з 21 жовтня 2004 року.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 22 жовтня 2004 року отримує пенсію за вислугу 26 (двадцять шість) років в розмірі 68 відсотків відповідних сум грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Вказує, що після уточнення вислуги років військової служби позивача, проведеного на підставі даних наказу командира військової частини А 1416 розмір відсоткового значення пенсії збільшено до 71 процента відповідних сум грошового забезпечення, однак під час проведення перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704) відповідачем у порушення закону з 01 січня 2018 року зменшено відсоткове значення розміру його пенсії з 71 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Окрім того, позивач зазначає, що до 01 січня 2018 року виплата основної його пенсії проводилася відповідачем в повному розмірі, проте у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців, яке відбулося на підставі Постанови №704, відповідач, за результатами проведеного перерахунку основної пенсії позивача протиправно розділив визначений її розмір на дві складові частини: сума пенсії, яка виплачувалась до 01 січня 2018 року та сума підвищення, на яку розмір пенсії збільшився з 01 січня 2018 року, та яка упродовж 2018-2019 років виплачувалась не в повному розмірі, а частинами за такою схемою: з 01 січня 2018 року - в розмірі 50 відсотків; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Заявник 21 січня 2021 року звернувся до пенсійного органу зі скаргою щодо зменшення розміру відсоткового значення пенсії з 01 січня 2018 року в розмірі 71 процентів відсоткового значення відповідних сум грошового забезпечення з урахування виплачених сум, відповідь на яку отримано не було, а також із скаргою щодо виплати пенсії в неповному розмірі, за результатами розгляду якої відповідач листом від 23 лютого 2021 року №1380-440/Л-02/8-0300/21 вказав на правомірність своїх дій з посиланням на загальні положення перерахунку пенсії, передбачені Законом №2262-ХІІ.

ОСОБА_1 вказує, що відповідач відповідно до Закону № 2262-ХП та на підставі Постанови №704 провів перерахунок його пенсії в бік збільшення, а фактичну виплату визначеної суми пенсії упродовж 2018-2019 років здійснював у заниженому розмірі, обмежуючи права на одержання пенсійних виплат у повному розмірі перерахованої пенсії, що спричиняє нанесення матеріальної шкоди шляхом утворення недоплати пенсійних виплат, з огляду на що просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 08 квітня 2021 року №0300-0802-7/16657, відповідач позовних вимог не визнав, повідомив, що позивачу з 22 жовтня 2004 року була призначена пенсія за вислугу 26 (двадцять шість) років в розмірі 68 відсотків від грошового забезпечення.

Вказує, що вимога позивача про перерахунок пенсії в розмірі 71 відсотка не підлягає задоволенню, оскільки Законом України №1166-VII внесено зміни до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якими зменшено максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, який не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Положення даної статті застосовуються як при призначенні пенсії, так і при перерахунку, та на час здійснення перерахунку пенсії не скасовані та не визнані неконституційними, а тому є обов`язковими для застосування органами Пенсійного фонду України.

Також повідомляє, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року №103 (далі - Постанова №103) ГУ ПФУ у Волинській області було перераховано пенсію позивачеві з 01 березня 2018 року та проведено виплату у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50%; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75%; з 01 січня 2020 року - 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року

Після визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатка 2 Порядку №45 на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 14 серпня 2019 року №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", якою встановлено що виплата пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ та перерахованих з 01 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови №704, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року, а тому вимога позивача про стягнення коштів за період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року включно є неправомірною.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" визначено порядок виплати таких пенсій з 01 січня 2020 року. Жодних інших рішень щодо перерахунку пенсій Кабінет Міністрів України не приймав.

Окрім того вказує, що позивач пропустив встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) шестимісячний строк звернення до суду, оскільки про перерахунок пенсії йому було відомо ще в березні 2018 року, коли було здійснено виплату перерахованої пенсії згідно Постанови №103.

З урахуванням зазначеного, відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 48-54).

У відповіді на відзив від 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 додатково звертає увагу суду, що хоча його пенсії і була призначена в розмірі 68 процентів грошового забезпечення, однак на підставі даних наказу командира військової частини А 1416 розмір відсоткового значення пенсії збільшено до 71 процента відповідних сум грошового забезпечення. Окрім того вказує, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримала у зв`язку з не проведенням перерахунку пенсії з вини суб`єкта владних повноважень, немає (арк. спр.67-70).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленння учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України (арк.спр. 43).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Відповідно до витягу з наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 13 жовтня 2004 року №769, майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом 67 підпункту «в» (у зв`язку із скороченням штатів) Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками (мічманами) (арк. спр. 20, 59-60) та на підставі наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 18 жовтня 2004 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 21 жовтня 2001 року (арк. спр. 21).

Позивач є пенсіонером Збройних Сил України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та 22 жовтня 2004 року отримує пенсію за вислугу 26 (двадцять шість) років в розмірі 68 процентів грошового забезпечення у відповідності з законодавством про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та їх сімей, що підтверджується розрахунком на пенсію за вислугу років від 10 грудня 2004 року №ХА-16642 та посвідченням від 10 грудня 2004 року серії НОМЕР_2 (арк. спр. 22-24, 57).

Як убачається із розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ХА 16642 від 05 вересня 2007 року, пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням 71 процентів грошового забезпечення (арк. спр. 27).

Подальші перерахунки пенсії позивача здійснювалися пенсійним органом з урахуванням 71% сум грошового забезпечення (арк. спр. 63).

З 01 січня 2018 року на виконання Постанови КМ України №103 та на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ХА16642 (арк. спр. 65) пенсія позивача була перерахована ГУ ПФУ у Волинській області виходячи із 70 процентів таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад 5070,00 грн, оклад за військовим званням (майор) 1340,00 грн, надбавка за вислугу років 50% - 3205,00 грн, усього 9615,00 грн. З урахуванням попередньої суми пенсії 3570,08 грн та підвищення 1943,21 грн (50% від 3886,42) до виплати підлягає 5513,29 грн та на підставі Постанови №103 підвищення виплачується відповідачем: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - щомісячно 50 відсотків суми підвищення, тобто, 1943,21 грн, з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісячно 75 відсотків суми підвищення, тобто, 2914,82 грн; з 01 січня 2020 року - щомісячно 100 відсотків суми підвищення, тобто 3886,42 грн (арк. спр. 28, 66).

Позивач звернувся до пенсійного органу із скаргою щодо протиправного зменшення розміру відсоткового значення пенсії від 21 січня 2021 року, в якій просив відновити з 01 січня 2018 року виплату його пенсії в розмірі 71 відсотків відповідних сум грошового забезпечення та виплатити недоплачені кошти (з урахуванням виплачених сум) (арк. спр. 29) та із скаргою від 21 січня 2021 року про неправомірне зниження розміру виплати пенсії, в якій просив виплатити недоплачені в 2018-2019 роках пенсійні кошти з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати (арк. спр. 30).

За результатами розгляду звернення щодо перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням 100 відсотків суми її підвищення, ГУ ПФУ у Волинській області листом від 23 листопада 2020 року №16606-16660/С-02/8-000/20 повідомило, що пунктом 2 Постанови №103 встановлено проводити виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначено законом) з 01 січня 2018 року в таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 01 січня 2019 року - по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 01 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсій, визначеного станом на 01 березня 2018 року та діючим законодавством не передбачено проводити виплату пенсії з виключенням поетапності (арк. спр. 31-33).

ОСОБА_1 уважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо зменшення з 01 січня 2018 року відсоткового значення розміру пенсії з 71 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення та відмову провести перерахунок та виплатити пенсію (з урахуванням раніше виплачених сум) з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року в повному її розмірі (з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії), звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, регулює Закон №2262-ХІІ.

Згідно із пунктом "а" частини першої, частиною другою статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугою строків служби призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 1 Постанови №103, передбачено перерахувати пенсії, призначені згідно із №2262-XII до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 пенсія за вислугу 26 (двадцять шість) років була призначена з 22 жовтня 2004 року в розмірі 68 процентів відповідних сум грошового забезпечення та в подальшому перерахована з урахуванням 71 процентів грошового забезпечення та вислуги 27 (двадцять сім) років. З 01 січня 2018 року пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії, виходячи із розміру 70 процентів від суми грошового забезпечення за відповідною посадою. При здійсненні перерахунку та визначенні нового розміру пенсії відповідач застосував чинну норму частини другої статті 13 Закону № 2262-XII.

Згідно із частиною другою статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції Закону №1166-VII) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

При вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини третьої статті 291 КАС України, враховує правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18, які полягають у такому.

Відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. На момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону № 2262-XII, яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Відтак, при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII на підставі Постанови № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Суд також враховує, що Верховний Суд в постанові від 28 січня 2021 року по справі №420/40/20 вказав, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18 містить дві обставини: при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення; відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Водночас, вірним застосування цього правового висновку лише до правовідносин, у яких відсоткове значення розміру пенсії осіб не змінювалось від моменту призначення до перерахунку у бік зниження.

Натомість у всіх випадках при перерахунку пенсії призначеної особі відповідно до Закону 2262-ХІІ пенсії пенсійний орган повинен застосовувати відсоткове значення розміру пенсії по відношенню до грошового забезпечення у розмірі, який особа отримувала станом на момент здійснення такого перерахунку.

Такий правовий висновок, відповідає конституційним принципам щодо не допущення звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини та принципу незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статтею 58 Конституції України.

Таким чином, оскільки на момент здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року на підставі Постанови №103 така пенсія обраховувалася у розмірі 71 процентів грошового забезпечення, на думку суду, пенсійний орган повинен застосувати вказане відсоткове значення пенсії.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій, які полягають у відмові провести перерахунок та виплатити пенсію (з урахуванням раніше виплачених сум) з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року в повному її розмірі (з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії), визначеному станом на 01 березня 2018 року; зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплатити пенсію (із врахуванням раніше виплачених сум) з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року в повному її розмірі (з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії), визначеному станом на 01 березня 2018 року, суд зазначає наступне.

З метою реалізації положень частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №103, пунктом 1 якої установлено перерахувати пенсії, призначені згідно із вказаним законом до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704).

Пунктом 2 Постанови №103 встановлено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Як убачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, починаючи з 01 січня 2018 року виплата перерахованої пенсії позивача здійснювалася поетапно у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 %; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 - 75 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

За наслідками касаційного оскарження постановою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №826/3858/18 касаційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року - без змін.

За правилами частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, у зв`язку із визнанням нечинним пункту 2 Постанови №103 рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня року 2018 року у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

Враховуючи, що відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу у період з 01 січня 2018 року по 04 березня 2019 року не мав правових підстав для не врахування та не застосування до спірних правовідносин положення норм статті 63 Закону №2262-ХІІ та Постанови №103.

На вказаний календарний проміжок часу Постанова №103 такою, що суперечить Конституції України або вимогам закону не визнавалась та не скасовувалась, а, відтак, була діючою, і як наслідок, підлягала обов`язковому застосуванню в межах спірних правовідносин.

Суд зазначає, що Постанова №103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсії, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

При вирішенні даного спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у зразковій справі №160/3586/19, які полягають у тому, що з 05 березня 2019 року пенсія підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії та дії ГУ ПФУ щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, є протиправними.

Отже, з наведеного вбачається, що із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, пункт 2 Постанови №103 втратив чинність, а тому виплата позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії за цим пунктом постанови надалі є безпідставною, оскільки з 05 березня року 2019 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 640/19928/18.

Водночас, суд враховує, що 14 серпня 2019 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №804, якою установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови №704, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року.

Отже, з 04 вересня 2019 року Кабінетом Міністрів України запроваджено на 2019 рік виплату пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ та відповідно до Постанови №704 в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року.

Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №2040/6740/18 зазначив, що відповідач (ГУ ПФУ в області) повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому орган Пенсійного фонду України не наділений правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно-правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

З огляду на ту обставину, що Постанова №804 набрала чинності 04 вересня 2019 року та підлягала обов`язковому застосуванню відповідачем, виплата позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії є безпідставною лише в період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року включно.

Надалі постановою №1088 установлено, що з 01 січня 2020 року виплата пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ до 01 березня 2018 року (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови №704, здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Одночасно виключено пункти 1-3 Постанови № 103.

З урахуванням наведеного, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про те, що з 05 березня 2019 року до 03 вересня 2019 року включно, тобто до дати набрання чинності Постановою КМ України №804, відповідач мав виплачувати позивачу пенсію, розраховану відповідно до Закону № 2262-ХІІ в розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з огляду на що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

З аналізу норм чинного законодавства, враховуючи встановлені обставини та виходячи із наданих частиною другої статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо зменшення розміру пенсії позивача із 71 процентів до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунку із 01 січня 2018 року, зобов`язати відповідача здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 71 процентів відповідних сум грошового забезпечення; визнати протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо виплати пенсії у заниженому розмірі у період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року включно, та зобов`язати відповідача провести виплату пенсії позивачу за вказаний період у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року (з урахуванням виплачених сум), у задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, що визначений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки відповідно до частини другої статті 55 Закону №2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Також, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

На думку суду, оскільки при перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 2018 року її розмір у процентному значенні був зменшений з вини відповідача, так само як і зменшення розміру пенсії за рахунок виплати у період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року в розмірі 75 відсотків суми підвищення, тому шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом не підлягає застосуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду в постанові від 22 січня 2019 року по справі №201/9987/17, від 19 березня 2019 року по справі №806/1952/18.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що за подання адміністративного позову у даній справі позивач згідно із квитанціями від 26 лютого 2021 року 313404 на суму 908,00 грн та від 19 березня 2021 року №5035 на суму 908,00 грн сплатив судовий збір у загальній сумі 1816,00 грн (арк. спр 14, 41), який зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідними виписками (арк. спр. 41, 71).

Оскільки суд задовольняє позов частково, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1362,00 грн (одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00 копійок) у відповідності до задоволених вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 257, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії із 71 процентів до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунку із 01 січня 2018 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії у заниженому розмірі у період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії у розмірі 71 процентів грошового забезпечення з 01 січня 2018 року (з урахуванням раніше виплачених сум).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року включно в розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1362,00 грн (одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 23 квітня 2021 року.