Справа № 440/7054/20
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 р.Справа № 440/7054/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника позивача Литвина А.Б.

представника позивача Хоміч Л.В.

представника позивача Лазебного Д.В.

представника відповідача Певної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2020, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, по справі № 440/7054/20

за позовом Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія"

до Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області третя особа Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Спільне підприємство «Полтавська газонафтова компанія» (надалі позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (надалі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення позачергової тридцять першої сесії сьомого скликання Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 08 вересня 2020 року про розгляд звернення СП "Полтавська газонафтова компанія" щодо намірів розміщення об`єкта та надання доступу до земельної ділянки комунальної власності.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" до Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 року, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що «фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено матеріалами справи, позивач є орендарем свердловини, розташованої на земельній ділянці за кадастровим номером :00:004:0013 на території Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

У зв`язку з виникненням необхідності проведення ремонтних робіт на зазначеному об`єкті СП "Полтавська газонафтова компанія" звернулось до відповідача з клопотанням про надання згоди на розміщення на земельній ділянці Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області орієнтовною площею 1,5 га верстату для проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

За результатами розгляду ініційованого позивачем питання відповідач на позачерговій тридцять першій сесії сьомого скликання Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 08 вересня 2020 року прийняв рішення про укладення Соціальної Угоди між Драбинівською сільською радою та СП "Полтавська газонафтова компанія" на суму 10 млн. грн.

Умовою укладення договору сервітуту на частину земельної ділянки за кадастровим номером :00:004:0013 на території Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області відповідачем визначено факт надходження коштів.

Не погодившись з викладеними в рішенні позачергової тридцять першої сесії сьомого скликання Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 08 вересня 2020 року умовами, на яких відповідач згоден укласти договір сервітуту, зокрема із сумою в розмірі 10 (десять) млн.грн як умовою укладення договору сервітуту на частину земельної ділянки комунальної власності для проведення ремонтно-відновлювальних робіт на Свердловині, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів вважає, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Згідно зі ст. 5 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) одним із принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Пунктами «а», «в» частини першої статті 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад - органи які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки (ч. 1, 2 ст. 100 ЗК України).

Дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках, зокрема, закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут; невиконання земельного сервітуту протягом трьох років (ст. 102 ЗК України).

Як свідчать матеріали справи, позивач не згоден із сумою в розмірі 10 ( десять) млн. грн як з умовою укладення договору сервітуту на частину земельної ділянки комунальної власності для проведення ремонтно-відновлювальних робіт на свердловині.

Таким чином, у правовідносинах, які складають предмет цієї справи, відповідач діє як рівноправний суб`єкт земельних правовідносин та має статус сторони правочину.

В цьому спорі учасники земельних правовідносин не підпорядковані один одному, а тому відповідач владними управлінськими функціями не наділений.

Колегія суддів дійшла висновку, що у справі, яка розглядається, орган місцевого самоврядування, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст. 5 ЗК України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб`єктом земельних відносин. У цьому спорі учасники земельних відносин не підпорядковані один одному, а отже, суб`єкт владних повноважень - орган місцевого самоврядування - владних управлінських функцій не здійснював, а тому зазначене виключає відносини сторін у цій справі як такі, що засновані на управлінських чи контролюючих функціях однієї сторони стосовно іншої, а отже, ця справа не має визначених КАС України ознак адміністративного позову.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 25.04.2018 року по справі №495/2176/17.

За викладених обставин, враховуючи, що спір СП "Полтавська газонафтова компанія" з Драбинівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області не є публічно-правовим, а тому його не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання представника позивача на практику Верховного Суду щодо належності вказаного спору до юрисдикції адміністративних судів згідно постанов від 22.01.2019 по справі №371/957/16-а, від 06.02.2019 року по справі №346/2888/16-а, від 06.08.2020 року по справі №340/1999/19, від 18.08.2020 по справі №260/800/19, оскільки у вказаних справах спірні правовідносини стосуються надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Між тим, колегія суддів зазначає, що спори з приводу укладання саме договорів земельного сервітуту розглядались Верховним Судом в порядку цивільного та господарського судочинства, зокрема постанови Верховного Суду від 21.01.2020 року по справі №607/7109/15-ц, від 18.11.2020 року по справі №921/669/19, від 21.03.2019 року по справі №915/483/17, від 04.02.2020 року по справі №905/798/19.

За змістом пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки цей позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 по справі № 440/7054/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 23.04.2021 року