Справа № 461/1367/21
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1367/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Береза П.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові за адміністративним позовом адвоката адвоката Прохоренка Олега Івановича (79031, м. Львів, вул. Хуторівка, 4Б) в інтересах ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мосур Віталія Миколайовича (адреса: 79005, м. Львів, вул. Зелена, 9), Управління безпеки міста Львівської міської ради (адреса: 79005, м. Львів, вул. Зелена, 9) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

адвокат Прохоренко О.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мосура В.М., Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що 10.09.2019 року інспектором управління безпеки міста Львівської міської ради Мосуром В.М. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ 10-1815 за ч.1 ст. 152 -1 КУпАП та накладено стягнення - 600, 00 грн. Позивач зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЛВ 10-1815 від 10.09.2019 року винесена безпідставно, оскільки не містить серійного номеру відеореєстратора моделі «DMT1», на який здійснювався фото та відеозапис, тому не відповідає державним стандартам. Крім того, позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору житлового найму від 01.09.2018 року, укладеного з його матір`ю ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що його автомобіль був припаркований не довше ніж 10 хвилин. Жодних документів, які свідчили про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення позивач не отримував. ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до внесених змін до Ухвали львівської міської ради №120 від 27.01.2011 року «Про затвердження збору за місця для паркування транспортних засобів та плати за паркування транспортних засобів на території м. Львова» є мешканцем 1-ої зони паркування, оскільки проживає за адресою: АДРЕСА_1 , прирахувавши свій автомобіль безпосередньо на прилеглому до будинку, в якому він проживає, мав право пільгової оплати за користування цим майданчиком в розмірі 25% загального розміру плати за паркування. Відтак розміру штрафу має становити 75 грн. Місце, де автомобіль ОСОБА_1 був припаркований, а саме біля будинку №15 на вул. Чайковського у м.Львові не було обладнане відповідно до вимог Правил паркування транспортних засобів, затвердженим постановою КМУ від 03.12.2009 року №1342 і Правил дорожнього руху. Також, позивач просить поновити строк на звернення до суду із адміністративним позовом, оскільки оскаржувана постанову про адміністративне правопорушення він отримав лише 08.02.201 року, про що свідчить лист Управління безпеки міста Львівської міської ради №2-1561-0003 від 01.02.2021 року. У зв`язку з наведеним, позивач просить позовні вимоги задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.02.2021 року позовну заяву залишено без руху.

05.03.2021 року на виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 19.02.2021 року, адвокатом Прохоренко О.І. усунено недоліки та сплачено судовий збір, а також надано підтвердження того, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а сторонам роз`яснено право на подачу до суду відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень та визначено строк на їх подачу.

06.04.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Зазначив, що позивач ОСОБА_1 згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, є власником транспортного засобу марки «Merkury Cougar»», д.н.з. НОМЕР_1 . 10.09.2019 року о 09 год. 33 хв. позивачем було здійснено паркування в зоні дії знаку 5.39 «Зона стоянки» з табличкою 7.12 «Платні послуги» на відведеному майданчику для паркування, однак не здійснено відповідної оплати в момент вчинення правопорушення за адресою: м. Львів, вул. Чайковського, 17, внаслідок чого винесено постанову про адміністративне правопорушення серії серії ЛВ 10-1815 від 10.09.2019, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП, та накладено стягнення у розмірі 300 грн. Фотофіксація правопорушення була здійснена відповідно до вимог ст. 14-2 КУпАП з врахуванням місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів. Крім того, здійснено додаткове фото, яке фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу. Стоянка належного позивачеві транспортного засобу на відведеному майданчику для платного паркування на вул. Чайковського, 17 у м. Львові, починаючи з 09 год. 10 хв., тобто в період роботи майданчика, вважається неоплатною вартості послуг з кориутвання майданчиком для платного користування. Додатково представник відповідача зазначає, що відеорєстратор моделі «DMT1» за технічною специфікацією виробника «Shenzen Diamante Technology Co., Ltd» дає можливість здійснювати фотозйомку або відеозапис порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, та повністю відповідає вимогам технічного регламенту радіообладнання та телекомунікаційного обладнання. Оскаржувана постанова була скерована позивачеві 22.10.2019 року за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, смт. Щирець, вул. Острівська, 22, яка була вказана в Єдиному реєстрі транспортних засобів. Однак конверт з повідомлення про вручення повернувся на адресу Управління безпеки міста, із позначкою про невручення такого. Зважаючи на вказані обставини, представник відповідача, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

14.04.2021 року адвокатом Прохоренком О.І. подано додаткові пояснення відповідно до яких, він зазначає, що з фотознімків адреса місця вчинення правопорушення є сумнівною, тому така не э належним доказом у справі.

Позивач ОСОБА_1 та адвокат Прохоренко О.І. у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, наслідки неявки у судове засідання.

Відповідач інспектор з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мосур В.М. та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Представник відповідача Управління безпеки міста Львівської міської ради у відзиві на позовну заяву просить здійснювати розгляд адміністративної справи за його відсутності.

Відповідно до ст.205 КАС України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У поданій заяві адвокат Прохоренко О.І. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Оскільки постанова отримана позивачем 08.02.2021 року, про що свідчить лист - відповідь Управління безпеки міста Львівської міської ради №2-1561-0003 від 01.02.2021 року та копія поштового конверта з датою поштового відправлення від 04.02.2021 року, тому суд вважає, що процесуальний строк звернення із заявою про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивачем пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Згідно ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що 10.09.2019 року інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мосуром В.М. винесено постанову серії ЛВ 10-1815 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 152-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 10.09.2019 року о 09 год. 33 хв. у м. Львові на вул. Чайковського, 15 транспортним засобом марки «Merkury Cougar»», д.н.з. НОМЕР_1 було порушено вимоги п.8.4г, п.5.39 та 7.14 розділу 33 ПДР, а саме: не оплачено вартість послуг з користування майданчиком для платного користування, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП України.

За змістом ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, Порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 26 Правил паркування транспортних засобів затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1342 від 03.12.2009 року, користувач зобов`язаний: поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху; сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування; у разі сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування через паркувальний автомат або шляхом придбання паркувального талона - розмістити у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу платіжний документ у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки; після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

Відповідно до п. 3 Додатку 2 до ухвали Львівської міської ради № 120 від 27.01.2011 року «Про затвердження збору за місця для паркування транспортних засобів та плати за паркування транспортних засобів на території м. Львова», встановлено плату за паркування одного транспортного засобу за годину: 3.1. На спеціально обладнаних майданчиках для платного паркування у 1-й зоні паркування - не більше 20,00 грн. 3.2. На відведених майданчиках для платного паркування у 1-й зоні паркування - не більше 15,00 грн. 3.3. На майданчиках для платного паркування у 2-й зоні паркування - не більше 5,00 грн. 3.4. На майданчиках для платного паркування туристичного транспорту (незалежно від місця розташування) - не більше 50,00 грн. 3.5. На майданчику для платного паркування, розміщеному на території Міжнародного аеропорту "Львів" імені Данила Галицького - не більше 20,00 грн.

Майданчик для платного паркування за адресою: вул. Чайковського,17 м. Львів, - це відведений майданчик для платного паркування у 1-й зоні паркування, - вартість паркування за годину - 15 гривень. Відтак, згідно із вищенаведеними нормами, штраф дорівнює 300 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 73 КАС України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мосуром В.М. було здійснено фотофіксацію обставин правопорушення за допомогою відеореєстратора моделі «DMT1», про що зазначено у постанові про адміністративне правопорушення серії ЛВ 10-1815 від 10.09.2019 року. З фотокопій з офіційного сайту управління безпеки міста Львівської міської ради «inspector.lviv.ua», які надані відповідачем та знаходяться у матеріалах справи вбачається, що 10.09.2019 року автомобіль ОСОБА_1 «Merkury Cougar»», д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований у м. Львові на вул. Чайковського, 17 без підтвердження оплати послуг паркування. Зі здійснення першого фотознімку 10.09.2019 року о 09:00 год. до наступного, який зафіксований 10.09.201 року о 09:31 год., вбачається, що транспортний засіб марки «Merkury Cougar»», д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в одному місці на майданчику для платного паркування, не змінює свого розташування, що свідчить про постійне знаходження транспортного засобу на майданчику у зазначений проміжок часу.

Як видно з наданих відповідачем матеріалів фотофіксації, такі містять зазначення дати та часу та місця вчинення адміністративного правопорушення. Відеореєстратор моделі DMT1 за технічною специфікацією виробника «Shenzen Diamante Technology Co., Ltd», дає змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів. Відповідає таким державним стандартам України, що підтверджується декларацією про відповідність. При цьому, на вказаний прилад відповідачем надано суду сертифікат відповідності, сертифікат дослідження конструкції та висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи. Даний прилад призначений для здійснення фото- та відеофіксації, однак він не здійснює жодних вимірювань, а тому стверджувати, що такий має бути зазначений у Переліку типів засобів вимірювальної техніки, стандартних зразків складу та властивостей речовин і матеріалів, затвердженому Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 та у Переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженому Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №437 від 05.04.2012, немає підстав.

Оскаржувана постанова міститься посилання на офіційний сайт відповідача «inspector.lviv.ua», де зафіксовано місце знаходження транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення. Факт перебування автомобіля марки «Merkury Cougar»», д.н.з. НОМЕР_1 на майданчику для платного паркування 10.09.2019 року не заперечується і самим позивачем.

Отже, доводи позивача щодо відсутності у постанові даних про серійний номер приладу фото фіксації спростовуються вищенаведеними доказами. Крім того, як вірно зазначає позивач, оскаржувана постанова містить дані про марку і модель приладу фото фіксації. Таким чином, доводи позивача щодо недотримання положень ст.280 КУпАП під час провадження не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Посилання позивача на те, що відсутні належні докази вчинення адміністративного правопорушення є необґрунтованими, оскільки при дослідженні фотознімків транспортного засобу в момент вчинення правопорушення можливо чітко встановити, що транспортний засіб знаходиться на майданчику для платного паркування за адресою: м. Львів, вул. Чайковсього, 17.

Встановлення зазначених фактів і обставин є достатньою підставою для встановлення наявності об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП. При цьому, твердження позивача, що порушення не підтверджено матеріалами справи, є безпідставними та спростовуються фактичними даними фотоматеріалів. Такі фотознімки повністю відповідають вимогам ст.14-2 КУпАП, а отже є належними та допустимим доказами у даній справі щодо вчиненого правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 14.03.2018р. по справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України (в редакції Кодексу до 15.12.2017р.) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Крім того, суд приймаючи рішення звертає увагу на те, що відповідно до висновку Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 17 травня 2018 року у справі №670/346/17, було зазначено наступне: «доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (передбачені статтею 251 КУпАП)».

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Досліджуючи матеріали справи, судом було встановлено те, що доказів неправомірної поведінки відповідача не було надано, а приймаючи оскаржувану постанову, інспектор реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

За таких обставин в ході розгляду справи доводи позивача щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, є такими, що спрямовані виключно на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 10.09.2019 року є законною, не підлягає скасуванню, а у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З позовної заяви вбачається, що позивачем при зверненні до суду додано документ, який підтверджує сплату судового збору в розмірі 454 грн., відповідно до дублікату квитанції № 0.0..1.1 від 04.03.2021 року.

Таким чином, оскільки судом у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю, в той час як відповідач не заявив про наявність у нього судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу у цій справі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 9, 72,73,75, 77, 205, 241, 242, 244,246, 286КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

поновити строк на подання адміністративного позову.

У задоволенні позову адвоката Прохоренка Олега Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мосур Віталія Миколайовича, Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Волоско І.Р.