Справа № 160/1571/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2021 року Справа № 160/1571/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, -
У лютому 2021 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив індивідуальну податкову консультацію ДПА України, надану йому, що викладена у листі № 231/ПК/99-00-04-03-03-06 від 20.01.2020 року - визнати протиправною та скасувати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що в зв`язку з тим, що він є фізичною особою підприємцем, а також є особою, яка проводить незалежну професійну діяльність, з метою уникнення подвійного оподаткування він звернувся до ДФС України (правонаступником якої є ДПС України) з проханням надати індивідуальну податкову консультацію. Листом №231/ПК/99-00-04-03-03-06 від 20.01.2020 року ДПС України надала позивачу письмову податкову консультацію, у якій роз`яснила, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно здійснює підприємницьку діяльність зобов`язана перебувати на обліку як платник податків та окремо як платник єдиного внеску, така особа веде різний податковий облік та подає до контролюючих органів різні види податкових декларацій та звітів. Позивач здійснює один і той же вид діяльності за кодом КВЕД 69.10, і як фізична особа підприємець, і як особа, яка займається незалежно професійною діяльністю, який пов`язаний з його професійним статусом адвоката, у зв`язку з чим податкова консультація фактично передбачає додаткове податкове навантаження та подвійне оподаткування, та ведення подвійної звітності (бухгалтерії), та подвійну сплату ЄСВ. Позивач вважає, що вищевказана податкова консультація суперечить нормам податкового законодавства та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, після усунення 16.02.2021 року позивачем недоліків своєї позовної заяви, а саме доплати судового збору у розмірі 67,20 грн. за звернення до суду з даним позовом, на виконання ухвали суду від 05.02.2021 року.
До суду 12.03.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області звернувся адвокат і ФОП ОСОБА_1 від 29.09.2020 р. щодо надання індивідуальної податкової консультації з питання застосування особою, яка здійснює незалежне професійну діяльність спрощеної системи оподаткування, ведення обліку та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність і одночасно є фізичною особою-підприємцем. З порушених у зазначеному запиті позивача питань ДПС України надано індивідуальну податкову консультацію від 20.01.2021 р. № 231/ІПК/99-00-04-03-03-06. Висновки спірної ІПК є обґрунтованими та жодним чином не протирічать положенням чинного законодавства України. При цьому, не виправдання прийнятою ДПС України спірною ІПК сподівань та очікування позивача з приводу порушених питань не є підставою для визнання такої консультації протиправною. Крім того, в контексті положень статей 14 та 52 ПК України податкові консультації не мають сили нормативно-правового акту, а тому не можуть вступати в конкуренцію з іншими рішеннями (нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії) суб`єкта владних повноважень, оскільки за юридичною природою є відмінними від останніх. Така форма оприлюднення офіційного розуміння окремих положень законодавства, що регулює податкові правовідносини, не породжує для відповідних суб`єктів настання будь-яких юридичних наслідків, не впливає на їхні права та обов`язки, а також, не є обов`язковою для виконання. Необхідною ознакою податкової консультації, як предмета оспорювання в судовому порядку, є її відповідність визначенню рішення (акта) суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України, зокрема, породження юридичних наслідків для кола суб`єктів, яким це рішення адресовано. Втім, матеріали справи не містять доказів та обґрунтувань позивача щодо порушень спірною ІПК його прав та законних інтересів, у тому числі й у практичному її застосуванні. Таким чином, за вищенаведених обставин, доводи позовної заяви ОСОБА_1 є неправомірними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву до теперішнього часу не скористався.
В силу ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
На підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №49 від 01.12.2015 року позивач має право на заняття адвокатською діяльністю, про що видано відповідне свідоцтво за №3006 від 10.12.2015 року.
29.09.2020 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати індивідуальну податкову консультацію з наступних питань:
1. Чи потрібно фізичній особі-підприємцю (ФОП) з ознакою провадження незалежної професійної діяльності - адвокат вести податковий облік та сплачувати податки, ЄСВ, окремо, по фізичній особі-підприємцю та, окремо, по само зайнятій особі яка займається незалежною професійною діяльністю ?
2. Після внесення змін за формою 5-ОПП, з 10 вересня 2020 року він перебуває зареєстрованим вже як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності-адвокат, яким чином йому проводити податковий облік та які податки та збори сплачувати від здійснення правової допомоги, в тому числі адвокатської діяльності.
3. Чи може адвокат, який оформлений як ФОП з ознакою, бути на спрощеній системі оподаткування та сплачувати єдиний податок за результатами своєї адвокатської діяльності ?
З порушених у зазначеному запиті позивача питань ДПС України надано індивідуальну податкову консультацію від 20.01.2021 р. № 231/ІПК/99-00-04-03-03-06.
Позивач пов`язує порушення своїх прав з індивідуальною податковою консультацією ДПА України, наданої йому, що викладена у листі № 231/ПК/99-00-04-03-03-06 від 20.01.2020 року.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до пп.14.1.172 п.14.1 статті 14 ПК України податкова консультація -індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з пп.14.1.172-1 п.14.1 ст.14 ПК України індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.
В силу п.52.1 ст.52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п.52.2 ст.52 Кодексу).
Відповідно до п.52.3 ст.52 ПК України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.
Як підтверджено матеріалами справи, ДПС України виконано вимоги ПК України та надано ОСОБА_1 податкову консультацію, яка містить необхідну інформацію і надає відповідь на зазначені останнім запитання.
Так, статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VІ встановлено, що адвокатською діяльністю визнається незалежна професійна діяльність адвоката зі здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
До інших видів правової допомоги належать види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пп.6 п.1 ст.1 Закону № 5076).
Згідно з пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України незалежна професійна діяльність - це діяльність адвокатів за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою -підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Так, фізична особа, яка здійснює незалежну адвокатську діяльність, не може бути підприємцем у межах такої адвокатської діяльності. Адвокатська діяльність не є підприємницькою і не може здійснюватись фізичною особою-підприємцем.
Разом з тим, згідно з нормами Закону № 5076 та Кодексу для фізичної особи, яка провадить незалежну адвокатську діяльність, не передбачено обмежень щодо здійснення підприємницької (відмінної від адвокатської) діяльності, не забороненої законом, у разі реєстрації такої особи підприємцем.
При цьому, відповідно до п.291.3 ст.291 ПК України cпрощена система оподаткування, обліку та звітності застосовується виключно юридичними особами або фізичними особами-підприємцями, а отже застосування спрощеної системи оподаткування фізичними особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність, Кодексом не передбачено.
Таким чином, фізична особа-підприємець не може здійснювати адвокатську діяльність, а до доходів отриманих від провадження адвокатської діяльності, не може бути застосовано спрощену систему оподаткування та звітності.
Крім того, фізична особа, фізична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність та одночасно провадить незалежну професійну діяльність, веде окремий облік доходів/витрат, отриманих/понесених від провадження незалежної професійної діяльності і підприємницької діяльності, та здійснює окремо розрахунки з бюджетом.
Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, встановлено у ст.178 Кодексу.
Оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців - платників єдиного податку визначено главою 1 розділу XIV Кодексу.
У разі, якщо фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, одночасно здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, така особа реєструє у контролюючому органі та веде дві книги обліку доходів та витрат.
Одну книгу обліку доходів та витрат, затверджену наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 р. № 481, для відображення доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, другу книгу для обліку доходів від підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 р. № 579.
Фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти (п.16 розділу IV Порядку №435):
декларацію про майновий стан і доходи за формою, затвердженою наказом ДФС України від 02.10.2015 № 859, зі змінами, для відображення доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності (подає до 1 травня року, що настає за звітним, та сплачує податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18 відс. та військовий збір - 1,5 відс. до 1 серпня року, що настає за звітним) - п.2 розділу III Порядку № 435;
декларацію фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку третьої групи за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 № 578, для відображення доходів, отриманих від підприємницької діяльності (подає протягом 40 календарних днів, що настають за останнім днем звітного (податкового) кварталу, та сплачує єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання декларації) - 4 розділу III Порядку № 435.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону № 2464 особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську діяльність, та отримують дохід від цієї діяльності, є платниками єдиного внеску (п.5 частини першої ст.4 Закону № 2464).
Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464 (у редакції Закону України від 28.12.2014 р. №77-VIII) у разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник мав право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
З 01.01.2017 року відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", набрали чинності зміни, зокрема, в порядку нарахування, обчислення єдиного внеску.
Так, згідно з п.2 частини першої ст.7 Закону № 2464, у разі, якщо платник єдиного внеску, визначений п.5 частини першої ст.4 Закону № 2464, не отримав дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, він зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума, єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Таким чином, з 01.01.2017 року Законом № 2464 обов`язок визначення бази нарахування єдиного внеску покладено на платників, вказаних у п.5 частини першої ст.4 Закону № 2464, як тих, що отримують, так і тих, які не отримують дохід від провадження незалежної професійної діяльності.
Водночас, платниками єдиного внеску, відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464, є зокрема, фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до п.3 частини першої статті 7 Закону № 2464 базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з нормами ч.5 ст.8 Закону № 2464 єдиний внесок для зазначених категорій платників єдиного внеску встановлено у розмірі 22 відс. до бази нарахування єдиного внеску.
При цьому підприємець, який одночасно провадить незалежну професійну діяльність, не звільняється від обов`язку подання до контролюючого органу звітності та сплати єдиного внеску з такої діяльності.
Відповідно до абз.3 ч.8 ст.9 Закону № 2464 фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Тобто, на момент звернення позивача із запитом на отримання індивідуальної податкової консультації (вересень-жовтень 2020 року), особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язана перебувати на обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, вести облік отриманих доходів, а також подавати податкову звітність, сплачувати податки та єдиний внесок окремо за результатами здійснення підприємницької діяльності та незалежної професійної діяльності.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до ст.90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством, а тому у задоволенні позову позивачу слід відмовити, з викладених вище підстав.
З огляду на положення ч.1 ст.139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72, 77, 139, 242 - 246, 255, 262 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма