Справа № 480/2554/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 квітня 2021 року

м. Київ

справа №480/2554/20

адміністративне провадження №К/9901/10717/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Н.В. Коваленко,

суддів: Я.О. Берназюка, С.М. Чиркіна,

перевіривши касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничо-видобувна компанія «Діан» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга Державної служби геології та надр України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року подана до Верховного Суду 26 березня 2021 року.

Згідно із відтиском штемпелю на поштовому конверті касаційна скарга направлена до Верховного Суду 24 березня 2021 року.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 329, пункту 4 частини другої та частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду сума судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року у розмірі 2 102,00 грн.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 4 204,00 грн (2 102,00 х200%).

Згідно із Актом від 26 березня 2021 року № 480/2554/20/19160/21, складеного провідними спеціалістами Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, під час розкриття конверта (пакета), надісланого Державною службою геології та надр України, виявлено відсутність документу про сплату судового збору.

З урахуванням вищевикладеного, скаржником не надано доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги, а тому вказаний недолік підлягає усуненню.

Відповідно до статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Колегією суддів встановлено, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції здійснювався у відкритому судовому засіданні. Постанова Другого апеляційного адміністративного суду прийнята 20 січня 2021 року. Повний текст постанови складено 25 січня 2021 року.

Натомість до Верховного Суду з касаційною скаргою Державна служба геології та надр України звернулась 24 березня 2021 року, тобто із пропуском 30-денного строку на касаційне оскарження.

В касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції не було йому надіслано у встановлений законом спосіб.

У відповідності до частини четвертої статті 321 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення суду апеляційної інстанції приймаються, проголошуються, вручаються (видаються або надсилаються) учасникам справи в порядку, встановленому главою 9 розділу цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

У відповідності до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що належним доказом, який би підтверджував дату отримання судового рішення може бути: повідомлення отримане судом про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу скаржника, якщо таке рішення направлялось електронною поштою або поштове повідомлення із відміткою про його отримання, відмову в отриманні копії судового рішення або відсутність особи за адресою місцезнаходження, якщо судове рішення направлялось скаржнику поштою.

Зазначені скаржником у касаційній скарзі обставини не свідчать про ненаправлення йому судом апеляційної інстанції оскаржуваного рішення, оскільки обов`язок такого направлення/вручення встановлено процесуальним законом (стаття 251 Кодексу адміністративного судочинства України), а скаржником не надано належних та достатніх доказів свого твердження, якими, на переконання касаційного суду можуть бути, зокрема, письмові відповіді (довідки) суду, у провадженні або на зберіганні в якого знаходиться справа, про наявність/відсутність в матеріалах справи супровідного листа про направлення відповідного судового рішення, повідомлення про доставлення судового рішення на офіційну електронну адресу особи, повідомлення про вручення/невручення поштового відправлення з таким рішенням, розписок про отримання судового рішення; копією опису документів, що містяться в матеріалах справи, тощо.

Відтак, Верховний Суд критично оцінює доводи Державної служби геології та надр України про те, що строк на касаційне оскарження рішень пропущено з поважних причин.

Крім того, відповідно до статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр), що є автоматизованою системою збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. До Реєстру вносяться всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (стаття 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Згідно з інформацією, що міститься в Реєстрі, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року оприлюднена 27 січня 2021 року.

Інформацію про оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції скаржник мав можливість отримати також і з Реєстру, починаючи з 27 січня 2021 року, однак, касаційну скаргу подав тільки 24 березня 2021 року.

Пропуск строку на касаційне оскарження рішень може вказувати на відсутність процесуальної зацікавленості скаржника у касаційному перегляді судових рішень у даній справі.

Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням вищевикладеного, наведені скаржником доводи щодо причин пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, а тому йому слід подати нове клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази, які б свідчили про те, що скаржнику оскаржуване судове рішення не направлялося або зазначити інші підстави для поновлення строку із наданням підтверджуючих доказів.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із протиправними, на думку позивача, діями Державної служби геології та надр України щодо повернення документів Товариству з обмеженою відповідальністю «Гірничо-видобувна компанія «Діан» про надання дозволу на користування надрами (без прийняття рішення про відмову).

Підставою касаційного оскарження Державна служба геології та надр України зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказану підставу обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції під час розгляду справи не було враховано висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 16 квітня 2020 року у справі № 826/7696/18, від 17 лютого 2021 року у справі № 240/400/19.

З урахуванням заявленої підстави касаційного оскарження Верховний Суд звертає також увагу на те, що оскарження судових рішень, які розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження можливо за наявності виняткових підстав, визначених підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином скаржник повинен надати обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначити: чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Положеннями статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

6) у визначених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

7) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, визначених пунктами 1 - 6 частини першої цієї статті.

Таким чином, касаційна скарга має містити вимоги за результатами розгляду яких, Верховний Суд має прийняти одне із рішень, передбачених статтею 349 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються.

Державна служба геології та надр України в прохальній частині касаційної скарги просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року було скасовано за результатами апеляційного перегляду.

Таким чином, скаржнику слід уточнити судові рішення, які він просить переглянути в касаційному порядку, з урахуванням повноважень наданих Верховному Суду відповідно до статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Отже, касаційну скаргу Державної служби геології та надр України слід залишити без руху та встановити десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору, зазначення підстав касаційного оскарження у відповідності до підпунктів «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України; подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із обґрунтуванням підстав їх поважності та наданням підтверджуючих доказів; подання уточнень щодо рішень, які мають бути переглянуті судом касаційної інстанції, з урахуванням повноважень, наданих Верховному Суду відповідно до статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 169, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними підстави пропуску строку на касаційне оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року.

2. Відмовити у задоволенні клопотання Державної служби геології та надр України про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року.

3. Залишити без руху касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничо-видобувна компанія «Діан» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

4. Надати Державній службі геології та надр України десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначено в мотивувальній частині ухвали.

5. Надіслати Державній службі геології та надр України копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя С.М. Чиркін