Справа № 640/19318/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Василенко Ю.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про стягнення невиплачених сум пенсій,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суму заборгованості з невиплаченої пенсії за період з 01 травня 2014 року по 31 серпня 2017 року у сумі 187956,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

28.01.2021 року представником позивача подано заяву, в порядку ст. 382 КАС України, в якій останній просив встановити судовий контроль за виконанням рішення суду № 640/19318/19 від 27.01.2020 року, зобов`язавши відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення у місячний строк.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року в адміністративній справі №640/19318/19 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити повністю заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2020 року.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Наголошує, що встановлення судового контролю, який передбачений ст.. 382 КАС України є єдиним ефективним засобом за яким можливе належне виконання судового рішення у справі № 640/19318/19 та поновлення прав та інтересів позивача.

14 квітня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 15278, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до змісту якої відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з доданих до заяви про встановлення судового контролю матеріалів вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не заперечується наявність боргу, право позивача на його отримання, більше того, із жодного з доданих доказів не вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовляється виконувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року, в той же час, представником позивача не надано доказів щодо не зарахування та не отримання належних до стягнення сум на особовий рахунок ОСОБА_1 . Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною другою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Статтею 382 КАС України визначено спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду. Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30 червня 2009 року N 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Дійсно, із диспозиції вищевказаної статті випливає, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Разом з тим, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що процесуальним законодавством регламентовано порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

При цьому, саме наведені вище норми адміністративного процесуального законодавства, зокрема ст.ст. 382, 383 КАС України, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є саме невиконання або неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

При цьому, апеляційний суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.11.1999 по справі «Brumarescu v. Romania» («Брумареску проти Румунії») та від 24.07.2003 по справі «Ryabykh v. Russia» («Рябих проти Росії»), відповідно до яких одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Так, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі: стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суму заборгованості з невиплаченої пенсії за період з 01 травня 2014 року по 31 серпня 2017 року у сумі 187956,00 грн.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/19318/19 29 квітня 2020 року видано виконавчі листи.

18.05.2020 року стягувачем було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заява про добровільне виконання рішення суду Вих.№18.05.02.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було направлено позивачу лист Вих.№ 2600-0307-8/822242 від 23.06.2020 року, в якому зазначено, що виконання рішення буде здійснено в липні 2020 року, втім, погашення заборгованості в липні не відбулось.

У зв`язку з невиконанням в добровільному порядку рішення суду, позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві з заявою про безспірне списання боргу з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, проте заяву було повернуто без прийняття до виконання, згідно повідомлення № 14.1-8.11/4737 від 26.05.2020 року.

06 липня 2020 року звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а саме подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви про встановлення судового контролю.

З метою примусового виконання рішення суду, враховуючи висновки Окружного адміністративного суду міста Києва, викладені в ухвалі від 07 липня 2020 pоку, ОСОБА_1 подано заяву про відкриття виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вих. № 05.08-01 від 05 серпня 2020 pоку). Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання (від 25 серпня 2020 року №62886412/6-20.1.)

З метою відновлення порушеного права на примусове виконання судового рішення, яке є обов`язковим за статтею 124 Конституції України, стягувач звернувся з адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду щодо зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва за виконавчим листом від 29 квітня 2019 року щодо стягнення коштів за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

За результатом розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва поданого адміністративного позову (справа № 640/23362/20) стягувачу відмовлено у задоволенні адміністративного позову, рішення від 25 січня 2021 pоку.

В заяві, поданій 28.01.2021 року представником позивача наголошено, що єдиним можливим способом для відновлення порушеного права стягувача є встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 640/19318/19 від 27.01.2020 року.

Колегія суддів вважає такі доводи заявника обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відмовляючи у встановленні судового контролю за виконанням рішення в межах спірних правовідносин, судом першої інстанції було зазначено, що з доданих до заяви про встановлення судового контролю матеріалів вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не заперечується наявність боргу, право позивача на його отримання, більше того, із жодного з доданих доказів не вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовляється виконувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року, в той же час, представником позивача не надано доказів щодо не зарахування та не отримання належних до стягнення сум на особовий рахунок ОСОБА_1 .

Втім, варто наголосити, що рішення суду у справі було постановлено 27 січня 2020 року, проте станом на дату розгляду справи (20 квітня 2021 року) рішення суду залишається не виконаним, на чому наполягає позивач та не спростовано відповідачем. Більше того, в поданому відповідачем 14.04.2021 року відзиві, останній взагалі не зазначив наміру виконати рішення суду, позаяк обмежився нормативним обґрунтуванням порядку встановлення судового контролю.

Колегія суддів наголошує, що ОСОБА_1 були використані усі можливі способи для виконання судового рішення, яке набрало законної сили, а саме: звернення до суду щодо встановлення судового контролю (в якому йому двічі було відмовлено), звернення до органів казначейства щодо списання коштів в безспірному порядку (заяву повернуто без виконання), звернення до відділу примусового виконання з заявою про відкриття виконавчого провадження (виконавчий документ повернуто без виконання), отже, колегія суддів вважає доведеним, що єдиним можливим способом відновлення порушеного права заявника є встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у данійці справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та встановити судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2020 року у справі № 640/19318/18.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 272, 273, 308, 311, 317, 321, 322, 382 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2020 року у справі № 640/19318/18 - задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у справі № 640/19318/18 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська 16, ) подати до Окружного адміністративного суду м. Києва у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків