Справа № 360/1065/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1065/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також - позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Меламед Вадим Борисович (далі також -представник позивача) до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі також - відповідач, УПФУ в Попаснянському районі), в якій просить:

- визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо не поновлення та не виплати пенсії ОСОБА_1 протиправною;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 13.01.2021 про відмову ОСОБА_1 у поновленні пенсії;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2001 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснювати виплату пенсії на вказаний нею банківський рахунок з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

- стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області кошти в сумі 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його противоправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких ОСОБА_1 відмовлено у поновленні пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , по досягненні пенсійного віку та наявності 42 років страхового стажу, позивачці була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась їй до виїзду за кордон. Перед виїздом за кордон Позивачка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

Для оформлення постійного проживання за кордоном Позивачка оформила зняття з реєстрації з останнього місця проживання та здала паспорт громадянина України. Замість паспорту громадянина України Позивачка отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий органом 1200, 22.04.2000, строк дії якого був продовжений до 22.04.2020.

08.06.2000 Позивачка виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

Починаючи з 2001року Позивачка пенсію не отримує.

Після переїзду на місце постійного проживання в Ізраїль, Позивачці офіційними органами Ізраїлю був наданий документ - посвідчення особи № НОМЕР_2 , видане відділенням МВС Держави Ізраїль, 24.11.2013.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 скасовані дискримінаційні норми - пункт 2 частини першої статті 49 та друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії особам, що виїхали на місце постійного проживання за кордон, органи Пенсійного фонду України на чолі з Пенсійним фондом України, з моменту винесення рішення Конституційним судом України і до сьогоднішнього дня проводять протиправну, дискримінаційну кампанію по дезінформації своїх громадян, які проживають за кордоном, стверджуючи, що якщо пенсіонер проживає за кордоном пенсія йому може бути виплачена лише за наявності відповідної міждержавної угоди між країнами.

28.07.2020 на прийомі у адвоката Вадима Меламеда в Ізраїлі Позивачці стало відомо, що з 01.01.2001 вона має повне право на пенсію.

В той же день нотаріусом Держави Ізраїль була засвідчена особа Позивачки, Позивачка підписала відповідну заяву та довіреність, котрі були посвідчені нотаріально та легалізовані печаткою апостиль.

Також нотаріусом Держави Ізраїль була верифікована особа Позивачки для нотаріального засвідчення її підпису на Довіреності та на її особистій Заяві про поновлення пенсії, нотаріальні засвідчення котрих, в свою чергу, були засвідчені печаткою Апостиль, у відповідності до Гаагської конвенції.

Оскільки з 2014 року м. Первомайськ Луганської області знаходиться під контролем російської окупаційної адміністрації - 24.12.2020 представник Позивачки, діючи на підставі нотаріальної довіреності, надіслав безпосередньо до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області нотаріально посвідчену та апостильовану особисту заяву Позивачки про поновлення пенсії, як вказано у супровідному листі з переліком поданих документів.

06.01.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області в листі від 06.01.2021 № 25/3456/В-01/8-1200/21 зазначено те, що у відповідності до підпункту 3 пункту 4 Положення про головні управління та підпунктом 7 пункту 4 Положення про територіальні управління, згідно Постанови № 9-1 направляємо копію звернення В. Меламед і додані до нього документи ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Попаснянському районі Луганської області для розгляду по суті та прийняття рішення згідно із законодавством.

27.01.2021 було отримано рішення УПФУ в Попаснянському районі від 13.01.2021 № 22/9/2021, у відповідності до якого Відповідач відмовив у поновленні пенсії, обґрунтовуючи відмову, зазначив: 1) Позивачкою не була дотримана вимога особистого звернення про поновлення пенсії; 2) представники Позивачки, які діють на підставі нотаріально посвідченої та апостильованої довіреності, не мають законних повноважень передати до УПФУ його особисту заяву про поновлення пенсії; 3) у Позивачки відсутня реєстрація на території України за місцезнаходженням Відповідача, що є підставою для відмови їй у поновленні пенсії; 4) пенсійна справа Позивачки не була передана до УПФУ і її відсутність унеможливлює поновлення пенсії; 5) документ, що посвідчує особу Позивачки, не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону про пенсії, затв. Постановою Правління ПФ України №22-1 від 25.11.2005); 6) Позивачка не є громадянкою України; 7) Позивачкою не надано належним чином завірені копії документів, тому, на думку Відповідача, відсутні правові підстави для поновлення пенсії Позивачці.

Позивач вважає, що рішення УПФУ в Попаснянському районі від 13.01.2021 про відмову позивачу у поновленні пенсії є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а бездіяльність відповідача щодо не поновлення та не виплати пенсії - протиправною.

У зв`язку з чим, просить провести поновлення виплати пенсії позивачу з 01.01.2001 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснювати виплату пенсії на вказаний нею банківський рахунок з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Також позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду, оскільки їй нанесено моральну шкоду у вигляді страждань та принижень, яких Позивачка зазнала внаслідок протиправних дій, бездіяльності та рішень Відповідача, вказаних в позові, котрі діяли на Позивачку як всі разом, так і кожен з них окремо. Позивач вважає, що сума відшкодування моральної шкоди має становити 100000 грн.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (том 2 арк. спр. 11-15).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що 29.12.2020р. (вхідний номер 3456/В-1200-20) на адресу головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області засобами поштового зв`язку надійшло звернення представника Вадима Меламеда від 24.12.2020 №3288 щодо поновлення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відповідно до підпункту 3 пункту 4 Положення про головні управління та підпункту 7 пункту 4 Положення про територіальні управління, згідно Постанови № 9-1 було направлено разом з доданими до нього документами до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - управління) (вхідний номер 22/9 від 06.01.2021) для розгляду по суті та прийняття відповідного рішення.

До листа згідно з переліченими в ньому ж додатками додано: звернення представника за дорученням Вадима Меламеда від 24.12.2020 №3288 щодо поновлення пенсії ОСОБА_1 ; оригінал картки платника податків ОСОБА_1 від 11.12.2020; оригінал засвідчення підпису№347/2020 від 28.07.2020; оригінал апостиль від 27.10.2020 №163184-10; оригінал довіреності від ОСОБА_1 від 28.07.2020; оригінал засвідчення підпису №348/2020 від 28.07.2020; оригінал апостиль від 27.10.2020 № 163184-11; оригінал заяви ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 28.07.2020; оригінал заяви ОСОБА_1 про витребування пенсійної справи та поновлення виплат пенсії від 28.07.2020; копія засвідчення перекладу № 349/2020 від 28.07.2020; копія апостиль від 27.10.2020 № 163184-12; копія перекладу посвідчення особи; копія ізраїльського посвідчення особи; копія трудової книжки без номеру, дати заповнення 30.12.1957.

Оскільки вищезазначені документи надійшли до управління засобами поштового зв`язку, відповідно оригінали цих документів для огляду та засвідчення до управління не надавались.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Порядок № 22-1), яким, встановлено більш розширений перелік видів звернень щодо пенсійного забезпечення, зокрема, встановлені положення щодо порядку звернення за поновленням виплати пенсії, яка вже була призначена особі і виплата якої була припинена.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 30.07.2015р., яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 18.08.2015р. за № 991/27436 затверджено і Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України в якому зазначено, що у разі подання заяв особа, що звертається до органів Пенсійного фонду, надає документи, що посвідчують особу (п.6) до відповідного структурного підрозділу (п.7).

За приписом частини другої статті 49 Закону № 1058 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Відповідно до пункту 1.5. Порядку № 22-1 заява про поновлення виплати пенсії подається - пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно і до пункту 2.9. Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії) повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до пункту 2.8. Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до пункту 4.8. Порядку 22-1 заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів. Тобто на момент звернення за поновленням виплати пенсії до органу Пенсійного фонду України за місцем перебування на обліку (п. 1.5. Порядку 22-1) в цьому органі вже має бути сформована пенсійна справа з документами, на підставі яких раніше була призначена пенсія та наявний факт припинення виплати пенсії саме цим органом, де особа перебувала на обліку як пенсіонер.

Заява від 28.07.2020 щодо поновлення виплати пенсії до управління не подана ОСОБА_1 особисто, а надійшла через звернення представника за дорученням Вадима Меламеда від 24.12.2020. Заявниця звернулась нібито через представника за довіреністю, особу якого в управлінні не було встановлено, оскільки документи для ідентифікації не надавались.

Відповідно до Конституції України принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні визначають Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхуванням 16/98-ВР від 14.01.1998.

Так, відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно статті 4 Основ пенсійне страхування є одним з видом загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003 (зі змінами) (далі - Закон № 1058), який прийнято відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Законодавство про пенсійне забезпечення в Україні базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (стаття 4 Закону № 1058).

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення (частина третя статті 4 Закону № 1058).

Також, виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (частина друга статті 5 Закону № 1058).

Пунктом 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 визначений перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення. [...];

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення). [...];

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи ;

6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 2.9 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 закріплено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (пункт 2.23 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1).

Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Управління вважає, що підставою для вчинення дій, спрямованих на поновлення виплати пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.

Особа, яка проживає за кордоном, має право на поновлення виплати пенсії, реалізація якого повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі № 1058-ІV і затвердженому на виконання його положень Порядку № 22-1. Призначення та отримання пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Однак, позивачем при зверненні із заявою про поновлення пенсії не дотримано вимог пунктів 2.9, 2.23 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1, що унеможливлює прийняття рішення на користь позивача.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначає Закон України від 20.11.2012 № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон № 5492-VI).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 13 Закон № 5492-УІ документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

До надісланого до управління зазначеного вище пакету документів ОСОБА_1 не додано копії паспорту представника за довіреністю, не додано копії паспорту громадянина України самої ОСОБА_1 , а додано копію посвідчення особи громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 № НОМЕР_3 від 24.11.2013.

За інформацією, зазначеною в зверненні, ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком, яка виплачувалась їй управлінням праці та соціального захисту населення м. Первомайськ до виїзду за кордон 08.06.2000.

Функції з призначення та виплати пенсій були передані Пенсійному фонду України в травні 2002 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду» від 11.04.2002 №497.

Згідно інформації центральної бази даних одержувачів пенсій Пенсійного фонду України дані щодо перебування на обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. Згідно інформації з реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на обліку в межах України ОСОБА_1 не перебуває та пенсійні виплати не отримує.

На час звернення до управління через представника Вадима Меламеда в управлінні відсутні будь-які документи, зокрема, сформована пенсійна справа ( пункт 4.8 Порядку 22-1) та інформація, що дає підстави вважати, що ОСОБА_1 будь-коли призначалась пенсія як громадянину України.

Щодо вимоги позивача визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про відмову ОСОБА_1 у поновленні пенсії від 13.01.2021 відповідач зазначив, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Територіальні управління фонду, в тому числі і управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та Кабінету Міністрів України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, іншими актами законодавства України.

Порядком № 22-1 чітко передбачено; що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу, при цьому, перелік таких документів визначений Законом України «Про громадянство України» та Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», що представником не було дотримано.

За таких обставин, не надання позивачем документу, відповідно до вимог п. 2.9 Порядку № 22-1, є підставою для відмови у поновленні виплати пенсії, з огляду на відсутність можливості ідентифікувати особу заявника та визначити її належність до громадянства України.

Зазначене вище узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.09.2018 у справі № 805/465/18-а.

Тобто, Рішення про відмову в поновленні пенсії № 22/9/2021 ( ОСОБА_1 ) від 13.01.2021, прийняте УПФУ в Попаснянському районі, правомірне та законне.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2001 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснювати виплату пенсії на вказаний нею банківський рахунок з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідач зазначає, що статтею 58 Закону № 1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058- IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Тобто, територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії.

Відповідач не заперечує , що позивач має право на соціальний захист, а саме: на отримання пенсії, яке гарантовано Конституцією України та чинними нормативно-правовими актами України.

Однак, враховуючи вищенаведені недоліки заяви про поновлення виплати пенсії, відповідач не мав можливості розглянути по суті подану заяву та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Тобто, питання щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 не може бути розглянуто без надання нею (або уповноваженим представником) документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати може бути виплачена позивачу у тому ж місяці, у якому буде здійснюватися виплата заборгованості за відповідний період.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при сплаті заборгованості буде порушене відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Щодо вимоги позивача стягнути з УПФУ в Попаснянському районі кошти в сумі 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його противоправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких ОСОБА_1 відмовлено у поновленні пенсії відповідач зазначає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру / та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Стверджуючи про те, що відповідачем завдано моральну шкоду, позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті особи. Як і не доведені самі негативні зміни у житті.

Окрім того, позивачем не обґрунтовано розміру відшкодування шкоди в сумі 100000,00 грн. та не підтверджено її документально.

Тобто, позовна вимога про відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди позивачем не доведена.

Вважає, що за сукупністю наведених обставин підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди відсутні.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 29.03.2022 після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 22.04.2021 (том 2 арк. спр. 3-5).

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заява про розгляд за відсутності сторін (арк. спр. 9, 35).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

29.12.2020 (вхідний номер 3456/В-1200-20) на адресу головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області засобами поштового зв`язку надійшло звернення представника Вадима Меламеда від 24.12.2020 № 3288 щодо поновлення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відповідно до підпункту 3 пункту 4 Положення про головні управління та підпункту 7 пункту 4 Положення про територіальні управління, згідно Постанови №9-1 було направлено разом з доданими до нього документами до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області (вхідний номер 22/9 від 06.01.2021) для розгляду по суті та прийняття відповідного рішення. До листа згідно з переліченими в ньому ж додатками додано: звернення представника за дорученням Вадима Меламеда від 24.12.2020 №3288 щодо поновлення пенсії ОСОБА_1 ; оригінал картки платника податків ОСОБА_1 від 11.12.2020; оригінал засвідчення підпису №347/2020 від 28.07.2020; оригінал апостиль від 27.10.2020 №163184-10; оригінал довіреності від ОСОБА_1 від 28.07.2020; оригінал засвідчення підпису №348/2020 від 28.07.2020; оригінал апостиль від 27.10.2020 № 163184-11; оригінал заяви ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 28.07.2020; оригінал заяви ОСОБА_1 про витребування пенсійної справи та поновлення виплат пенсії від 28.07.2020; копія засвідчення перекладу №349/2020 від 28.07.2020; копія апостиль від 27.10.2020 № 163184-12; копія перекладу посвідчення особи; копія ізраїльського посвідчення особи; копія трудової книжки без номеру, дати заповнення 30.12.1957 (том 1 арк. спр. 24-59, том 2 арк. спр. 16-25).

УПФУ в Попаснянському районі розглянуло заяву ОСОБА_1 від 28.07.2020 про поновлення виплати пенсії, за результатами якої прийнято рішення від 13.01.2021 № 22/9/2-21 ( ОСОБА_1 ) про відмову у призначенні пенсії за віком (том 1 арк. спр. 155-159, том 2 арк. спр. 26-28).

Дослідженням змісту рішення від 13.01.2021 № 22/9/2-21 ( ОСОБА_1 ) встановлено, що УПФУ в Попаснянському районі прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії з таких підстав:

- згідно наданий копій документів поданих документів ОСОБА_1 є громадянином держави Ізраїль і постійно там проживає;

- заявницею не надано документу, який посвідчує його особу на території України та підтверджує громадянство України (паспорту громадянина України);

- до управління не було надано оригіналів документів для огляду, засвідчення копій (паспорт, трудова книжка);

-заявниця звернулася через невідому особу до органу, що призначає пенсію, в якому ніколи не перебувала на обліку;

- в управлінні відсутня пенсійна справа заявниці та будь-які документи щодо призначення їй пенсії, оскільки пенсія їй в управлінні в взагалі органами Пенсійного фонду України ніколи не призначалась і виплата її органами Пенсійного фонду України, зокрема, управлінням не припинялась

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в рішенні № 25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, зазначено, що право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 визначений перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення. […];

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення). […];

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи […];

6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 2.9 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 закріплено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (пункт 2.23 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1).

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.

Суд зазначає, що особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, реалізація якого повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку № 22-1. Призначення та отримання пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Однак, при розгляді справи судом встановлено, що позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії не дотримано вимог пункту 2.9 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1, що унеможливлює прийняття рішення на користь позивача.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначає Закон України від 20 листопада 2012 року № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон № 5492-VI).

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 22 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону № 5492-VI кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років.

Пунктом 14 частини сьомої статті 22 Закону № 5492-VI визначено, що до паспорта громадянина України для виїзду за кордон вноситься така інформація: дата закінчення строку дії документа.

Відповідно до частини десятої статті 22 Закону № 5492-VI у разі втрати паспорта громадянина України для виїзду за кордон або закінчення строку його дії під час перебування в Україні громадянина, який постійно проживає за кордоном, оформлення та видача йому паспорта для виїзду за кордон здійснюються розпорядником Реєстру.

Згідно з частиною шістнадцятою статті 22 Закону № 5492-VI оформлення і видача замість втраченого або викраденого та обмін паспорта громадянина України для виїзду за кордон здійснюються розпорядником Реєстру (у разі проживання заявника в Україні) чи ЗДУ (у разі постійного проживання або тимчасового перебування заявника за кордоном).

Пунктом 1 «Перехідних положень» Закону № 5492-VI визначено, що документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, видані до дня набрання чинності цим Законом, є чинними до закінчення строку їх дії та не підлягають обов`язковій заміні.

Згідно з підпунктом 2 пункту 89 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152, паспорт для виїзду за кордон визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується у разі: закінчення строку його дії або прийняття рішення про його обмін до закінчення строку його дії.

З вищевикладеного слідує, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є належним документом, що засвідчує особу, виключно протягом дії такого паспорта та втрачає чинність після закінчення строку його дії.

Оскільки паспорт ОСОБА_1 для виїзду за кордон від 22.04.2000 № НОМЕР_1 був чинним до 22.04.2010, термін дії паспорту був продовжений до 22.04.2020 (том 1 арк. спр. 37), суд погоджується з твердженням відповідача, що позивачем не виконані вимоги пункту 2.9 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 та не надано документа, що засвідчує особу, яка звертається із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1147 «Про прикордонний режим», документ, що посвідчує особу, для громадян України - паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, службове посвідчення, посвідчення водія чи інший виданий державним органом документ, який має такі обов`язкові реквізити, як прізвище, ім`я, по батькові, фотокартку, підпис відповідальної посадової особи, відбиток печатки або штампу установи, яка видала документ, дату видачі.

Як вбачається з рішення про відмову у призначенні пенсії, представником позивача разом із заявою про поновлення виплати пенсії подано копію з засвідченої на території держави Ізраїль копії посвідчення особи ОСОБА_1 від 14.11.2013.

Проте, з наданої копії посвідчення особи встановлено, що зазначене посвідчення видане Міністерством внутрішніх справ держави Ізраїль, а не державним органом України, тому воно не посвідчує особу позивача як громадянина України.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись частиною другою статті 2 КАС України, зобов`язаний перевірити рішення суб`єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Зважаючи на те, що заявником разом із заявою від 24.12.2020 про поновлення виплати пенсії відповідачу не наданий чинний документ, що посвідчує особу заявника як громадянина України, суд дійшов висновку, що УПФУ в Попаснянському районі правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, а викладені у позовній заяві вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування такого рішення є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Вимоги позивача щодо визнання бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо не поновлення та не виплати пенсії ОСОБА_1 протиправною, зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2001 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснювати виплату пенсії на вказаний нею банківський рахунок з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області коштів в сумі 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його противоправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких ОСОБА_1 відмовлено у поновленні пенсії є похідними, тобто такими, що залежать від задоволення вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, відповідно у їх задоволенні слід також відмовити.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги немобґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо не поновлення та не виплати пенсії ОСОБА_1 протиправною, визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 13.01.2021 про відмову ОСОБА_1 у поновленні пенсії, зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2001 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснювати виплату пенсії на вказаний нею банківський рахунок з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області коштів в сумі 100000 гривень на відшкодування моральної шкоди, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця