Справа № 240/3824/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/3824/21

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання неправомірними дій, стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо ненарахування та невиплати йому разової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи за 2020 рік в розмірі семи мінімальних пенсій за віком;

- стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат недоотриманої мною щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком 8306 грн із врахуванням проведеної виплати у 2020 році.

Аргументуючи заявлені до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат вимоги позивач наголосив, що як інвалід внаслідок війни 3 групи, має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня, передбаченої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, натомість у 2020 році відповідачем виплачено таку допомогу не у повному обсязі, всього у розмірі 3160 грн.

Вказані дії відповідача призвели до звернення позивача за захистом до суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

01.04.2021 до суду надійшов відзив на позов №02/5881 віл 31.03.2021, в якому представник відповідача пояснює, що враховуючи норми права, викладені у рішенні Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20, Центром позивачу проведено розрахунок недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі семи мінімальних пенсій за віком з урахуванням проведеної виплати - 8306 грн (1638,0 грн*7) - 3160 грн = 8306 грн), а тому просить прийняти рішення про стягнення з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат недоотриманої позивачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, із врахуванням проведеної виплати, в сумі 8306 грн.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, та врахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № №440/2722/20, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що позивач є інвалідом 3 групи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 06.02.2019, яке наявне в матеріалах справи. У квітні 2020 року позивач отримав грошову допомогу до 5 травня, як особа з інвалідністю у розмірі 3160 грн.

Не погоджуючись із розміром виплаченої відповідачем грошової допомоги, позивач звернувся до відповідача із заявою про її донарахування у встановленому Законом розмірі.

Однак, за наслідками вирішення порушеного заявником питання відповідач, листом за №4516/02 від 25.02.2021 пояснив позивачу, що на даний час кошти на здійснення доплати одержувачами разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік від Міністерства соціальної політики України не надходили, а тому Центр не має можливості виплатити недоотриману допомогу.

Не погодившись із цією відмовою, позивач ініціював розгляд судом даного спору.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон №3551-XII). Відповідно до статті 12 частини 5 Закону України №3551-XII (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону № 3551-ХІІ "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком...".

Рішенням Конституційного Суду України № 10рп/2008 від 22.05.2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28.12.2007.

В подальшому Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" № 79-VІІІ від 28.12.2014 (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону №3551-XII та Закону "Про жертви нацистських переслідувань" №1584-III від 23.03.2000 (далі - Закон №1584-III), Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: №147 від 31.03.2015, №141 від 02.03.2016, №233 від 05.04.2017, №170 від 14.03.2018, №237 від 20.03.2019 та №112 від 19.02.2020, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом №3551-XII і Законом №1584-III "Про жертви нацистських переслідувань" №112 від 19.02.2020 (набрала чинності 25.02.2020) визначено розмір виплати разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4120 гривень; II групи - 3640 гривень; III групи - 3160 гривень.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України № 3-р/2020 від 27.02.2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З правових висновків вказаного рішення відслідковується, що окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 27.02.2020 норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII, не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з 27.02.2020 застосовуються положення статті 12 Закону № 3551-XII в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до статті 28 частини 1 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Станом на 1 січня 2020 року мінімальна пенсія за віком встановлена у розмірі 1638 грн.

З огляду на викладене, розмір щорічної разової грошової допомоги особі з інвалідністю у 2020 році повинен був становити 11466 грн (1638 грн х 7), однак позивач у квітні 2020 року отримав лише 3160 грн, тобто не у повному обсязі.

Враховуючи факт виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у меншому ніж передбаченому статтею 12 частиною 5 Закону №3551-XIІ розмірі, суд дійшов висновку про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі та, як наслідок, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Аналогічні за змістом висновки щодо необхідності застосування при визначені розміру одноразової грошової допомоги до 5-го травня за 2020 рік саме положень Закону №3551-XII, відображені в рішенні Верховного Суду від 29.09.2020 за наслідками розгляду зразкової справи №440/2722/20, які судом враховані при винесенні даного рішення.

Суд звертає увагу, що дана справа є типовою, а відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З огляду на встановлені обставини справи та те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, а тому такі підлягають до задоволення.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (вул. Чуднівська, 105, м.Житомир, 10005. РНОКПП/) про визнання неправомірними дій, стягнення коштів - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи за 2020 рік в розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат недоотриманої ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, із врахуванням проведеної виплати, в сумі 8306 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст рішення складено: 22.04.2021.