Справа № 560/4676/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/4676/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

21 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до положень частини 1 статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", оформленої рішенням від 08.07.2020; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та провести виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до положень частини 1 статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 30.06.2020.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що подані позивачем документи не підтверджують факт роботи безпосередньо у зоні відчуження не менше 5 календарних днів. Крім того, в довідці галузевого архіву Міноборони України від 13.05.2014 №179/1/6368 відображено лише отримання добових коштів з 15.10.1986 по 31.10.1986, отриману дозу опромінення та місце дислокації військової частини - с.Оране, яка не входить до зони відчуження. Зважаючи на вищенаведене, апелянт стверджує, що оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку є правомірним.

Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків на аварії ЧАЕС 2 категорії відповідно до положень статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

До вказаної заяви позивач долучив:

- довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 13.05.2014 №179/1/6368, в якій зазначено, що в документах військової частини НОМЕР_1 ;

- копія витягу з наказу від 10.09.1986 №213 про вибуття в зону відчуження;

- копія витягу з наказу від 15.12.1986 №293 про прибуття з відрядження.

Листом від 04.08.2020 №2200-0301-8/34622 позивача повідомлено про те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.07.2020 відмовлено у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки подані ОСОБА_1 документи не дають можливості встановити факт роботи безпосередньо в зоні відчуження протягом 5 днів у 1986, інші документи, які підтверджують факт роботи позивача у зоні відчуження відсутні.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що у період з 12.09.1986 по 27.11.1986 ОСОБА_1 працював у зоні відчуження, тому він має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону №796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону №796-XII категорія 2 особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюється учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 01 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, встановлено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

З урахуванням вищенаведених положень законодавства і при встановленні особі статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії і при визначенні права особи на зменшення пенсійного віку на 10 років підлягають встановленню обставини, а саме: факт роботи у зоні відчуження: з моменту аварії до 01 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів або з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

При цьому чинне законодавство не встановлює перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Згідно зі ст. 65 Закону №796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до п. 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551 (далі - Порядок №551) учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році" (категорія 2) серії А синього кольору.

П. 11 Порядку №551 передбачено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);

- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування передбаченими Законом №796-XII пільгами, в тому числі на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 18.06.2020 у справі №404/5266/16-а, від 02.03.2021 у справі № 345/1831/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Документи, що подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, визначені в Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з абз.9 пп.5 п. 2.1 розділу II Порядку № 22-1 документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до посвідчення ліквідатора аварії 2 категорії, серія А № 003783 від 11.06.2020, ОСОБА_1 присвоєно статус "учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році" (а.с.3). Посвідчення позивача є чинним і недійсним у встановленому Законом порядку не визнавалось.

Згідно з витягом з протоколу засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС від 15.05.2020 №13 (а.с.9) вирішено на підставі переданих документів визначити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки останній виконував роботи в зоні відчуження в 1986 році.

Отже, факт виконання позивачем робіт в зоні відчуження у період з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів встановлювався під час вирішення питання про надання йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що основним доказом участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є дійсне посвідчення, яке підтверджує статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом.

Крім того, виконання позивачем робіт в зоні відчуження підтверджується також іншими документами, поданими разом із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №7/374 від 26.03.2014 (а.с.5) ОСОБА_1 брав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 15.10.1986 по 24.11.1986 у складі в/ч НОМЕР_1 , документи в/ч НОМЕР_2 знищені. Також у довідці зазначено, що місце дислокації військової частини НОМЕР_1 - с.Оране, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Протягом періоду виконання обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 отримав сумарну дозу опромінення в розмірі 3,451 рентген.

При цьому доводи апеляційної скарги про те, що с.Оране не входить до зони відчуження не спростовують факт виконання позивачем робіт в зоні відчуження, оскільки місце дислокації військової частини може відрізнятися від місця робіт.

Крім того, відсутність первинних документів військової частини НОМЕР_3 у зв`язку з їх знищенням не може бути підставою для позбавлення позивача права на пільги, передбачені Законом №796-XII.

Згідно з наказом №293 командира військової частини НОМЕР_4 від 10.09.1986 (а.с.6): "вважати такими, що вибув 10.06.1986 прапорщика ОСОБА_1 старшого техніка мотострілкового батальйону - в м. Чорнобиль для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС".

Відповідно до наказу №213 командира військової частини НОМЕР_4 від 15.12.1986 (а.с.7): "вважати такими, що прибув 15.12.1986 прапорщика ОСОБА_1 начальника контрольно-технічного пункту - з відрядження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильські"й АЕС.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №28 від 09.07.2020 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 55 Закону №796-XII є необґрунтованим.

В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зазначає про те, що зобов`язання відповідача призначити пенсію ОСОБА_1 є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення (постанова Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 у справі № К/800/6863/15, від 29.11.2016 № К/800/17306/16, № К/800/17393/16 від 29.09.2016, № К/800/13317/15 та від 17.12.2015 № К/800/32134/15).

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Таким чином, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку (постанова Вищого адміністративного суду України від 17.12.2015 у справі №К/31204/15).

Умови, за яких особа має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку передбачені ст. 55 Закону №796-XII. При цьому пенсійний орган має право відмовити у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку виключно у разі невідповідності особи вказаним вище умовам.

Отже, законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин передбачає лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідача, тому зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 55 Закону №796-XII, не є втручанням в дискреційні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області і спрямоване на поновлення порушених прав позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Постанова суду складена в повному обсязі 21 квітня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.