Справа № 810/3615/17
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3615/17 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 19 липня 2017 року №UA125220/2017/010042/2.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при митному оформленні товарів, що ввозились на територію України, позивач самостійно визначив їх митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту), заявив відповідні показники в митній декларації, до якої додав документи, що її підтверджують, та в якій зазначено всі кількісні та якісні показники товарів, що ввозилися. Однак, на думку позивача, митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товарів, визначеною за ціною договору (контракту), не врахував подані позивачем документи та незаконно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що предмет зовнішньоекономічного контракту не відповідає товару, який імпортується, а згаданий контракт не підтверджує свою автентичність з огляду на відсутність підписів постачальника у ньому. Крім того, зазначив, що до страхової суми включені витрати, які не передбачені умовами договору страхування, а відтак розмір фактично понесених витрат на страхування не підтверджено. Крім іншого, підкреслив обґрунтованість застосування контролюючим органом резервного методу визначення митної вартості товарів.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що у рішенні Київської митниці відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості, а посилання на дані ЄАІС ДМС України не може вважатися належним підтвердженням обґрунтованості коригування митної вартості. Стверджує, що суд не врахував, що контракт містить предмет, який відповідає переміщуваному товару, який надавався до митного оформлення. Звертає увагу на помилковість твердження суду першої інстанції про те, що контракт не свідчить про свою автентичність, оскільки відповідні висновки суду спростовуються безпосередньо змістом контракту, у той час як відповідач взагалі не вправі здійснювати аналіз автентичності підписів. Наголошує, що надання сертифікату EUR.1 до вказаного товару не є обов`язковим, оскільки останній імпортується з Китаю, а не з країн ЄС, а сам сертифікат не підтверджує митну вартість товару взагалі. Підкреслює, що Київська митниця не вправі вимагати від декларанта прайс-лист виробника у випадку придбання товару у посередника. Крім того, вказує, що висновок експерта Торгово-промислової палати України є таким, що доводить митну вартість товару.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Однак, суд апеляційної інстанції визнав, що рішення, яке було прийнято відповідачем, є законним лише з тих підстав, що розмір страхової суми у страховому сертифікаті не підтверджений документально та не відповідає умовам п. 3.1 Генерального договору страхування, а саме сума інвойсу перевищує страхову суму та розмір транспортних витрат. В решті з висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погодився і спростував їх. Також зазначив, що у відповідача виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої ТОВ «Сільпо-Фуд» митної вартості товару, яка була визначена останнім на підставі документів, що містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була сплачена або підлягає сплаті.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» задоволено частково, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду, оскільки касаційний суд вважав висновки суду апеляційної інстанції передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 квітня 2020 року.

05 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання про заміну Київської митниці Державної фіскальної служби, як відповідача по даній справі, на її правонаступника - Київську митницю Держмитслужби.

Так, з матеріалів вказаного клопотання вбачається, що Київська митниця Держмитслужби, як правонаступник Київської міської митниці Державної фіскальної служби України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року № 858 "Про утворення територіальних органів Державної митної служби", розпочала свою роботу з 08 грудня 2019 року відповідно до наказу від 06 грудня 2019 року № 7.

Необхідність здійснення заміни відповідача у справі заявник обґрунтовує тим, що діяльність органів Київської міської митниці Державної фіскальної служби України була припинена та всі функції та повноваження переходять до територіальних органів Державної митної служби.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що Київською митницею Держмитслужби повністю підтверджено наявність підстав, які визначені в статті 52 КАС України, щодо здійснення заміни відповідача її правонаступником, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про заміну Київської митниці Державної фіскальної служби як відповідача по даній справі на її правонаступника Київську митницю Держмитслужби є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

З наявного в матеріалах справи відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що Київська митниця просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В обґрунтування позиції зазначено, що у відповідача була наявна інформація для застосування резервного методу визначення митної вартості, а джерела її коригування були чітко зазначені. Крім того, сума страхування позивачем не була обґрунтована, адже за договором страхування складала 198 359,56 грн., а не 258 660,86 грн., що була заявлена декларантом. Стверджує, що розбіжність щодо сертифікату EUR.1 полягала саме у тому, що він не може бути наданий при імпортуванні товарів з Китаю, адже є обов`язковим тільки у випадку постачання товару з країн Європейського Союзу. Також зауважує, що вимоги про надання прайс-листа є обґрунтованими, адже прямо передбачені вимогами Митного кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача обґрунтована та підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між AIMON GROUP LIMITED (Постачальник) та ТОВ «Сільпо-Фуд» (Покупець) укладено контракт поставки товарів №1500 від 17.11.2016 року, згідно якого на умовах, визначених цим контрактом Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця продукцію, в асортименті, кількості та за ціною, що визначені у виставлених Постачальником інвойсах, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар (далі - Контракт; т. 1 а.с. 19-29).

Пунктом 2.1 Контракту визначено, що місце поставки відповідно до Інкотермс-2010: FOB. Безпосереднє місце поставки буде вказано в кожному інвойсі окремо. Постачальник зобов`язується здійснити митне оформлення товару для експорту, а також завантажити товар на транспортний засіб Покупця за свій рахунок. Дані умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Згідно п. 2.2 Контракту валюта контракту та платежу - долар. Загальна сума Контракту становить суму всіх інвойсів, виставлених Постачальником за цим Контрактом.

Позивачем до Київської митниці подано вантажну митну декларацію від 12.07.2017 року №UA125220/2017/706443 для митного оформлення імпортованого позивачем за вказаним вище Контрактом товару - посуд столовий, глазурований, виготовлений з кам`яної кераміки (т. 1 а.с. 108-109).

Митна вартість товару позивачем визначена за ціною Контракту в сумі 7 605,78 доларів США. На підтвердження заявлених відомостей ТОВ «Сільпо-Фуд» подані наступні документи: (0271) Пакувальний лист від 05.05.2017 року (т. 1 а.с. 51); (0380) Інвойс від 05.05.2017 року (т. 1 а.с. 52); (0705) Коносамент від 10.05.2017 року (т. 1 а.с. 53); (0730) Автотранспортна накладна від 24.05.2017 року (т. 1 а.с. 54-55); (0861) Сертифікат про походження товару від 16.05.2017 року (т. 1 а.с. 56); (1505) Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи від 10.07.2017 року (т. 1 а.с. 57-60); (1701) Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (т. 1 а.с. 61); (1801) Попередня митна декларація від 16.06.2017 року (т. 1 а.с. 62-63); (3004) Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 20.06.2017 року (т. 1 а.с. 64); (3530) Страховий поліс від 24.05.2017 року (т. 1 а.с. 65); (4100) Зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів № 1500 від 17.11.2016 (т. 1 а.с. 19-29); (4200) Договір страхування № 101023480 від 28.11.2016 року (т. 1 а.с. 30-36); (4301) Договір про перевезення № 1763 від 07.11.2016 року (т. 1 а.с. 37-46); Інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу «Ввезення в Україну дозволено»); Інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу «Радіологічний контроль ввіз дозволено»); (5509) Інформацію в інформаційно-телекомунікаційній системі органів доходів і зборів про позитивні результати державних видів контролю у разі застосування принципу «єдиного вікна»; (m9107) Акт про взяття проб (зразків) товарів (т. 1 а.с. 66).

12.07.2017 декларант отримав від відповідача електронне повідомлення для надання додаткових документів та інформації про правильність зазначення митної вартості, а саме: оригінал контракту № 1500 від 17.11.2016 року та доповнень до нього; інвойсу від 05.05.2017 року № FZAMC17030; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; транспортні (перевізні) документи, а саме - оригінали актів виконання робіт та рахунок на транспортні витрати з датою, передбаченою умовами контракту на перевезення та інші додаткові документи необхідні для підтвердження заявленої митної вартості (т. 1 а.с. 67).

У відповідь позивач листом від 19.07.2017 року №957 (т.1 а.с.68) направив додаткові документи: прайс-лист від 01.03.2017 року; комерційну пропозицію №5/05/2017 від 05.05.2017 року (т.1 а.с.69); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №Ц-607 від 17.07.2017 року (т.1 а.с. 70-71); лист про нерозголошення комерційної інформації від 12.07.2017 року (т.1 а.с. 72); акт виконаних робіт від 20.06.2017 року № UAIM0288202 (т.1 а.с.73). Інші документи не були надані у зв`язку з їх відсутністю.

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 19.07.2017 року №UA125220/2017/010042/2 із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів - резервного методу митну вартість скориговано з 0,78 доларів США за одиницю товару до 1,54 долари США за одиницю товару (т. 1 а.с. 75). Крім того, складено карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125220/2017/00071 (т. 1 а.с. 74).

У зв`язку з цим 20.07.2017 року позивачем подано до Київської митниці нову митну декларацію №UA125220/2017/706713 (т. 1 а.с. 78-79). У зазначеній митній декларації товариством відкориговано митну вартість з урахуванням рішення №UA125220/2017/010042/2, а товар випущено у вільний обіг.

Вважаючи вказані дії та рішення відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631 (далі - Порядок № 631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI (далі - Конвенція).

У статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України.

Згідно ч.1, 2 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

У ч. 2, 3, 5 статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку № 631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно п. 1 ч. 4, ч. 5, 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2, 4, 5, 10 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Так, колегія суддів встановила, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів відповідно до переліку, закріпленого ч. 2 статті 53 МК України.

В той же час, під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів підставою для висновку відповідача про неможливість визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору стала наявність у документах, наданих декларантом, розбіжностей, зокрема, відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та з доданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Зокрема, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 оскаржуваного рішення зазначені причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме:

- згідно розділу 5 "Порядок поставки товару" (п. 5.4.4.) зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 17.11.2016 №1500 постачальник разом із товаром має передати покупцю визначений пакет документів, серед яких є Сертифікат про походження форми EUR-1 (який подається до митного оформлення тільки з товарами виробленими в країнах Європейського Союзу), а також в розділі 7 "Маркування" (п. 7.2.) завбачено, що товари мають відповідати стандартам та нормам Європейського Союзу для таких товарів. Англійська версія контракту відповідає українській;

- в розділі 11 "Інші умови" (п. 11.14.) відсутні зразки факсимільних підписів представників як покупця, так і продавця. Договір укладено з AIMON GROUP LIMITED, 6/F KAM SANG BUILDING, 257 DES VOEUX ROAD, CENTRAL, SHEUNG WAN, HONG KONG, P.R. CHINA (Китай), тому вищевказані пункти в договорі не можуть бути присутні. Відбитки печаток продавця та покупця знаходяться на окремому листку, що не виключає можливість змінювати загалом весь текст контракту;

- прайс-лист, який був наданий додатково, складений AIMON GROUP LIMITED, а виробником товарів є "Spring International Trading Co., Limited", згідно графи 31 митної декларації це не відповідає вимогам ч.2 ст.53 МК України.

- при складанні експертного висновку від 17.07.2017 №Ц-607, згідно п. 6 використовувались документи, що мають розбіжності, а у п. 9 зазначено, що контрактну вартість товару підтверджено з урахуванням цінової пропозиції виробника. Проте, слід зазначити, що комерційна (цінова) від 10.01.2017 №10/01/17, пропозиція надана іноземним контрактотримачем AIMON GROUP LIMITED, який в свою чергу не є виробником товару;

- у встановлений МК України додаткові документи надані не у повному обсязі.

Інших підстав відповідачем у даному рішенні не вказувалось.

Твердження відповідача про те, що у Контракті, на підставі якого позивачем імпортувався товар, вказано сертифікат про походження форми EUR-1, що застосовується лише для товарів країн ЄС, а не Китаю, є необґрунтованими, оскільки такі положення Контракту жодним чином не впливають на правильність визначення ТОВ «Сільпо-Фуд» митної вартості імпортованої продукції за ціною контракту, тим більше, з урахуванням того, що митному органу було надано сертифікат походження такого товару саме з Китаю.

При цьому колегія суддів зауважує, що сертифікат про походження товару форми EUR-1 є документом, призначеним для застосування до тарифів преференцій, але у даному випадку преференції не застосовувалися, що також вказує на безпідставність зазначених доводів митного органу і на поверхневість дослідження поданих позивачем документів при здійсненні митних формальностей.

З приводу довідів апелянта про те, що у розділі 11 контракту відсутні зразки факсимільних підписів, а також, що відбитки печаток знаходяться на іншому аркуші і що підпис покупця має різні форми на українській та англійській версіях контракту, колегія суддів зазначає, що митний орган не наділений повноваженнями контролювати форму і зміст зовнішньоекономічного контракту, укладеного між позивачем і його контрагентом, отже відсутність зразків факсимільних підписів на кожному аркуші контракту та проставлення відбиток печаток продавця та покупця знаходяться на окремих аркушах не є підставою для сумнівів у числових значеннях складових митної вартості товарів, а так само і висновків про неправильне визначення позивачем митної вартості товару за першим методом.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Сільпо-Фуд» на вимогу митного органу подавався оригінал вказаного Контракту, тобто Київська митниця мала реальну можливість встановити автентичність поданих декларантом документів і звірити їх з оригіналом.

Посилання контролюючого органу на те, що при складанні експертного висновку від 17.07.2017 року № Ц-451 використовувалися документи, що мають розбіжності та не містять достовірних і об`єктивних даних, колегія суддів також вважає такими, що не можуть бути покладені в основу рішення про коригування митної вартості, оскільки становлять лише суб`єктивні судження за відсутності належних і допустимих у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказів, зокрема, недійсності даного експертного висновку.

Слід зазначити, що у разі сумніву щодо змісту наданого позивачем висновку, митний орган має право звернутися до іншого суб`єкту оціночної діяльності із письмовим запитом рецензувати вказаний висновок.

Доводи Митниці про те, що поданий ТОВ «Сільпо-Фуд» прайс-лист складений безпосередньо його контрагентом, а не товаровиробником, є безпідставними, оскільки імпортування товару здійснювалося позивачем саме на підставі правовідносин з його контрагентом, а не з товаровиробником, тому такі обставини не можуть слугувати підставою для коригування заявленої митної вартості.

Крім того, прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Оскільки відповідно до ч.2 статті 53 МК України прайс - лист не є первинним документом, що підтверджує митну вартість товарів, то він може бути прийнятий до уваги виключно як додаткова інформація.

Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд, то Київською митницею ДФС безпідставно зроблено висновок про невідповідність прайс-листа.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 грудня 2019 ркоу по справі № 420/2315/19.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що у письмових запереченнях проти позову відповідачем зазначено також про те, що у зовнішньоекономічному контракті предмет договору не відповідає переміщуваному товару, який надавався до митного контролю та митного оформлення (посуд половий, глазурований, виготовлений з камяної кераміки), а саме, в розділі 1 «Предмет контракту» (п. 1.3.) міститься: «зазначена харчова продукція (соуси) та її виробнича потужність Xiamen Jianxin Import and Export Co., LTD Room 307, № 239. Hiatin Road, Xiamen, China 36006, однак в поданій митній декларації виробником товарів є Райс енд Шайн (Ім. енд Екс.) Ко Лтд. Країна виробництва Китай.

Також контракт поставки товарів належним чином не підтверджує свою автентичність, так як в розділі 13 «Підписи представників сторін» (п. 13) підпис покупця має різні форми як на українській, так і на англійській версіях контракту, а підпис Постачальника (директора) взагалі відсутній як на українській так і на англійській версіях контракту.

Крім того, жодна зі сторін на аркушу контракту не має відбитку печатки та/або підпису продавця, що б підтверджувало його автентичність (як на приклад, беручи до уваги Генеральний договір добровільного страхування вантажів від 28 листопада 2016 року № 101023480 та Акт виконання робіт № UAIM0288202 від 20.06.2017).

Однак, колегія суддів не приймає до уваги такі доводи відповідача, викладені у письмових запереченнях проти позову, оскільки вони не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

Так, відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Отже, враховуючи наведені норми МК України, а також встановлені підстави, які вказані відповідачем в спірному рішенні, суд вважає, що суд першої інстанції, надаючи правову оцінку таким складовим митної вартості завезеного позивачем товару як вартість страхової суми, порівнюючи її з вартістю придбаного товару, а також ціни транспортування, не врахував, що такі обставини не визначались митним органом як підстави для коригування митної вартості досліджуваного товару.

Натомість, згідно оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару відповідач зауважень щодо відсутності договору про страхування такого товару не має.

При цьому, згідно оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару відповідач констатує, що позивач не надав на його запит документів які можуть підтвердити вартість транспортування імпортованого ним товару.

Разом з тим, в картці відмови у прийнятті МД (т.1, а.с.74) вказані договір (контракт) про перевезення №1763 від 07.11.2016, рахунок-фактура про надання транспортних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги та страховий поліс №1532 від 24.05.2017. Водночас листом від 19.07.2017, за вих.№957 (т.1, а.с.68), який надсилався позивачем на первинний запит митниці, відповідачу додатково надсилався, серед інших документів, генеральний договір добровільного страхування вантажів №101023480 від 28.11.2016.

Наведене, на думку апеляційного суду, цілком підтверджує витрати, понесені позивачем на транспортування імпортованого товару.

Слід також зазначити, що неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 810/5295/15.

Крім того, судом першої інстанції вірно звернуто увагу, що спірне рішення не містить обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митним органом у рішенні, який свідчив би про обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, не зазначено також конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам ч.1 статті 55 Митного кодексу України.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен був зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.

Разом з тим, у спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, що передбачені ч. 2 статті 53 МК України, які повною мірою ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні дані, які підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно вимог ч.ч. 4, 5 статті 58 МК України.

Натомість, відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при винесенні оскаржуваного рішення. Відповідачем жодним чином не доведено, що документи, подані позивачем для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, відповідачем не було доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, на які вказував відповідач, та які спростував позивач.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість прийняття митним органом оскаржуваного рішення та, відповідно, коригування митної вартості товару позивача за другорядним методом, а саме за резервним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про коригування митної вартості товару 19 липня 2017 року № №125220/2017/010042/2 є необгрунтованим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було не повно встановлено фактичні обставини справи, не надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято необґрунтоване рішення з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості від 19 липня 2017 року №UA125220/2017/010042/2.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 20 квітня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев