Справа № 340/5821/20
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 340/5821/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спільного підприємства-Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобуд"

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 року в адміністративній справі №340/5821/20

за позовом Спільного підприємства-Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобуд"

до Виконавчого комітету Світловодської міської ради

про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

22.12.2020 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: визнати протиправним рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №450 «Про переобладнання квартир та встановлення індивідуального опалення в квартирах житлового будинку № 18 по вул. Павлова, м. Світловодськ » від 03 вересня 2020 року; скасувати рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради № 450 «Про переобладнання квартир та встановлення індивідуального опалення в квартирах житлового будинку № 18 по вул. Павлова, м. Світловодськ » » від 03 вересня 2020 року.

Позов мотивовано тим, що СП ТОВ "Світловодськпобут" є виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії в м. Світловодську та забезпечує постачання теплової енергії споживачам. Виконавчим комітетом Світловодської міської ради прийнято рішення № 450 «Про переобладнання квартир та встановлення індивідуального опалення в квартирах житлового будинку № 18 по вул. Павлова, м. Світловодськ » від 03 вересня 2020 року, яким 3 громадянам надано дозволи на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позивач стверджує, що таке рішення відповідача є протиправним, оскільки прийняте всупереч вимогам Порядку відключення окремих будинків від мереж централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №169 від 26.07.2019 року. Вказуючи на те, що спірне рішення відповідача впливає на його права та обов`язки в частині надання послуг з теплопостачання та нарахувань плати за такі послуги, позивач просив суд визнати таке рішення протиправним та скасувати.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін.

Сторони повідомлені про день розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що Спільне підприємство - товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" є юридичною особою, займається господарською діяльністю з постачання споживачам теплової енергії.

Виконавчим комітетом Світловодської міської ради прийнято рішення № 450 «Про переобладнання квартир та встановлення індивідуального опалення в квартирах житлового будинку № 18 по вул. Павлова, м. Світловодськ » від 03 вересня 2020 року » від 03 вересня 2020 року.

Згідно з цим рішенням, виконавчий комітетом Світловодської міської ради, розглянувши протокол засідання постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води від 17 серпня 2020 року №6, керуючись ст. 8,19 Конституції України, ст. 319 Цивільного кодексу України, ст. 100, 152 Житлово-комунального Кодексу України, ст. 19, 24 Закону України "Про теплопостачання", ст. 5 Закону України "Про захист справ споживачів", пп. 12 п.1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пп. 24, 25, 26 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" (зі змінами), відповідно до вимог пункту 8 розділу ІІ Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26.07.2019 року №169, керуючись вимогами пп.1 п. "а" ст. 30, пп. 3 п. "б" ст. 30, ст. 40, ч. 6 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, враховуючи надзвичайний стан, оголошений в місті, в зв`язку із несвоєчасним початком опалювального сезону, а також з метою забезпечення громадян належними санітарними умовами проживання, вирішив надати дозвіл на переобладнання квартир та встановлення систем індивідуального опалення в квартирах багатоквартирних житлових будинків при умові наявності технічних умов та відповідно до вимог чинних державних будівельних норм та правил громадянам згідно додатку 1 до цього рішення. Роботи проводити в міжопалювальний період, але не пізнішетня 2020 року.

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

29 грудня 2020 року Кіровоградський окружний адміністративний суд, відмовляючи у відкритті провадження, виходив з того, що оскільки оскарження позивачем спірного рішення зумовлено захистом прав позивача у сфері приватноправових (договірних) відносин, тому юрисдикція адміністративних судів, що встановлена статтею 19 КАС України, на цей спір не поширюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судом апеляційної інстанції враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2020 року у справі № 340/458/19 з аналогічним предметом спору між тими ж сторонами, які полягають в такому.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послу п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, належать:

1) сприяння створенню виконавцями комунальних послуг та управителями систем управління якістю відповідних послуг на базі національних або міжнародних стандартів;

2) організація і виконання в межах повноважень робіт із стандартизації, метрології та підтвердження відповідності у сфері житлово-комунальних послуг;

3) здійснення моніторингу стану розрахунків за житлово-комунальні послуги;

4) встановлення методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії, а також послуги з поводження з побутовими відходами) у багатоквартирних будинках та інших будівлях, де налічуються два або більше споживачів;

5) встановлення порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води;

6) встановлення порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води;

7) встановлення порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) з обґрунтуванням такої необхідності;

8) встановлення обов`язкового переліку послуг, витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належить:

1) затвердження та виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та виконанні відповідних державних і регіональних програм;

2) встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону;

3) затвердження норм споживання комунальних послуг;

4) інформування населення відповідно до законодавства про стан виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також про відповідність якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам;

5) здійснення моніторингу стану виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства;

6) встановлення одиниці виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами.

Як вбачається з матиеріалів справи, що спірні правовідносини є відносинами, що виникли у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та реалізації ними свого права на відмову від надання послуг центрального опалення (теплопостачання) та вільний вибір джерела теплової енергії.

Предметом спору є визнання протиправним та скасування рішення (індивідуального акту) відповідача - органу місцевого самоврядування, який цим рішенням надав дозвіл 1071 громадянам, власникам квартир у багатоквартирних житлових будинках, на переобладнання належних їм квартир та встановлення у них систем індивідуального опалення, за їхніми заявами на відокремлення (відключення) їхніх квартир від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила № 630), відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з пп. 1 п. «а» ст. 30 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Спірним рішенням виконкому надано дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Тобто, орган місцевого самоврядування (виконавчий орган відповідної ради в особі постійно діючої Комісії), приймаючи рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, діє як суб`єкт владних повноважень та реалізує у такому випадку надані йому законами повноваження у сферах житлово-комунальних послуг і теплопостачання, тобто здійснює публічно-владні управлінські функції.

При цьому, рішення стосовно відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання жодним чином не зачіпає питань володіння, користування або розпорядження житлом, не змінює обсягу права власності, не припиняє його і не впливає на правовідносини, пов`язані з реалізацією особами такого права.

Порушення своїх прав позивач обґрунтовує тим, що він є виконавцем послуг з теплопостачання й відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання громадянина згідно з спірним рішенням вплине на обсяг нарахувань оплати за такі послуги.

Отже, спір у цій справі виник у сфері публічно-правових відносин, а його предмет стосується законності рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання ним власних публічно-владних управлінських функцій за наслідками розгляду відповідного звернення громадянина стосовно відключення квартири від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підставі для відмови у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

За змістом ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Також, у рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п.1 ст.6 Конвенції.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року дійшов до висновку, що сама конструкція ст.6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч.1 ст.6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п.4 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства-Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року в адміністративній справі № 340/5821/20- скасувати.

Справу №340/5821/20 направити до Кіровоградського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов