Справа № 520/3602/21
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 квітня 2021 року № 520/3602/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Циркунівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Циркунівської сільської ради (далі по тексту - відповідач, Циркунівська СР), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Циркунівської сільської ради щодо неприйняття рішення за заявами ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовно площею 0,15 га, що розташована за адресою: Україна, Харківська область, Харківський район, с. Циркуни.

- зобов`язати Циркунівську сільську раду розглянути в місячний термін заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовно площею 0,15 га, що розташована за адресою: Україна, Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, та прийняти рішення про її задоволення або мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01 червня 2020 року ним було подано заяву (вхід. № 01-15/376 від 01.06.2020 р.) до Циркунівської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовно площею 0,15 га, що розташована за адресою: Україна, Харківська область, Харківський район, с. Циркуни.

На вищевказану заяву Циркунівською сільською радою, всупереч вимогам Закону України «Про звернення громадян», з порушенням строку, було надано відповідь № 02- 09/1697 від 30.09.2020 року, з якої, як вважає позивач, вбачається, що заява ОСОБА_1 , в принципі, по суті ніким не розглядалася.

09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Циркунівської сільської ради з аналогічною заявою (вхід. № 01-15/823 від 09.10.2020), відповіді на сьогоднішній день ним не отримано.

Вважає бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 10.03.2021 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Представник відповідача, у наданому до суду відзиві на позов, проти заявленого позову заперечував та зазначив, що на адресу Циркуніської сільської ради 01.06.2020 надійшла заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовно площею 0,15 га, що розташована за адресою: Україна, Харківська область, Харківський район, с. Циркуни.

Вказана заява була розглянута Циркунівською сільською радою та надана відповідь ОСОБА_1 про те, що на дату проведення сесії, члени постійної комісії з питань ЖКГ, благоустрою будівництва, депутатської етики, земельних питань, законності і правопорядку знаходились на лікарняному, що унеможливило виїзд на місцевість для розгляду заяви по суті, тому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сільська рада на той час надати не могла.

Також Циркунівською сільською радою була надана відповідь 30.09.2020р. №02-09/1672 на вищезазначену заяву, якою повідомлено ОСОБА_1 що земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту на території Циркунівської сільською ради та запропоновано звернутись до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

09.10.2020 р. повторно на адресу Циркуніської сільської ради надійшла заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовно площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана заява була винесена на розгляд чергової сесії сільської ради Рішенням ІV-І сесії VIII скликання Циркунівської сільської ради від 04.03.2021 «про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Циркуни Харківського району Харківської області орієнтовною площею 0,1500 га гр. ОСОБА_1 (біля кад. №:00:019:0056)» відмовлено ОСОБА_1 .

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини.

01.06.2020 ОСОБА_1 направив до Циркуніської сільської ради щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі йому безоплатно у приватну власність (а.с.12).

Листом від 02-09/1697 від 30.09.2020 Циркунівська сільська рада повідомила позивача про те, що на дату проведення сесії, члени постійної комісії з питань ЖКГ, благоустрою, будівництва, депутатської етики, земельних питань, законності і правопорядку знаходилися на лікарняному, що унеможливлює виїзд на місцевість для розгляду його заяви по суті, тому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сіська рада на даний час надати не може (а.с.14).

09.10.2020 ОСОБА_1 повторно направив до Циркуніської сільської ради щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі йому безоплатно у приватну власність (а.с.13).

Рішення за наслідками розгляду заяви не прийнято.

Не погодившись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, суд враховує, що повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Суд враховує, що листом від 30.09.2020 № 02-09/1697 позивачу повідомлено про неможливість надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з тим, що на дату проведення сесії, члени постійної комісії з питань ЖКГ, благоустрою, будівництва, депутатської етики, земельних питань, законності і правопорядку знаходилися на лікарняному, що унеможливлює виїзд на місцевість для розгляду його заяви по суті. Таким чином, наведена підстава відмови не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України.

Натомість, відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України Циркунівська сільська рада має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (N 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" N 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" N 48939/99, "Moskal v. Poland" N 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" N 30985/96).

Отже суд дійшов до висновку про те, що відмова позивачу у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з тим, що на дату проведення сесії, члени постійної комісії з питань ЖКГ, благоустрою, будівництва, депутатської етики, земельних питань, законності і правопорядку знаходилися на лікарняному, що унеможливлює виїзд на місцевість для розгляду його заяви по суті - не відповідає статті 118 Земельного кодексу України.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст.122 ЗК України результатом розгляду клопотання мало б бути рішення про надання або відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тоді як голова Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області повідомив про неможливість позитивного вирішення порушеного позивачем питання листом, тобто відповідне звернення фактично не розглянуто по суті.

Окрім цього суд зазначає, що в матеріалах справи міститься витяг з протоколу засідання IV-Ї сесії VIII скликання Циркінівської сільської ради Харківського району Харківської області від 04 березня 2021 року. У пункті 82 якого зазначено: «Слухали: 1) Голову постійної комісії з питань земельних відносин та архітектури, екології, розвитку інфраструктури, містобудування, ОСОБА_2 . Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Циркуни Харківського району Харківської області орієнтовною площею 0,1500 га гр. ОСОБА_1 (біля кад. №:00:019:0056). 2) ОСОБА_2 зазначила, що на бажане місце розташування земельної ділянки вже надане рішення в жовтні 2020 року». За наслідками голосування рішення не прийнято.

Втім доказів повідомлення позивача про результати прийнятого на сесії рішення матеріали справи не містять. Як і не містять доказів прийняття рішення відповідно до ст.122 ЗК України за результатами розгляду заяви від 09 жовтня 2020 року.

Отже, враховуючи, що відповідь сільської ради оформлена у формі листа від 30.09.2020 № 02-09/1697, а не відповідного рішення, яке приймається на сесії сільської ради, у зв`язку із чим зазначена відповідь по суті не є рішенням суб`єкта владних повноважень

Втім, суд вважає за можливе констатувати протиправний характер такої відповіді, з наведених вище мотивів, та з огляду на визначений законодавством результат розгляду таких звернень громадянина (мотивоване рішення про задоволення або відмову в задоволенні заяви), вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду заяв позивача.

Суд зазначає, що за своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

Так, рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Суд вважає, що за таких обставин задоволенню підлягає вимога позивача про зобов`язання Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області розглянути в місячний термін заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовно площею 0,15 га, що розташована за адресою: Україна, Харківська область, Харківський район, с. Циркуни від 01 червня 2020 року та від 09 жовтня 2020 року, з прийняттям відповідного рішення.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Циркунівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області щодо неприйняття рішення за заявами ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовно площею 0,15 га, що розташована за адресою: Україна, Харківська область, Харківський район, с. Циркуни від 01 червня 2020 року та від 09 жовтня 2020 року.

Зобов`язати Циркунівську сільську раду Харківського району Харківської області (вул. Соборна, 26, с. Циркуни, Харківський район, Харківська область, 62441, ) розглянути в місячний термін заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовно площею 0,15 га, що розташована за адресою: Україна, Харківська область, Харківський район, с. Циркуни від 01 червня 2020 року та від 09 жовтня 2020 року, з прийняттям відповідного рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. за рахунок Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області (вул. Соборна, 26, с. Циркуни, Харківський район, Харківська область, 62441, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22 квітня 2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.