Справа № 160/4627/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2021 року Справа № 160/4627/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,
26.03.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 02.03.2021 року № 64380949, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 17.03.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано постанову про накладення штрафу від 02.03.2021 року №64380949, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Биковим А.В. у виконавчому провадженні №64380949. Позивач вважає постанову від 02.03.2021 року №64380949 протиправною, необґрунтованою, прийнятою без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та такою, що підлягає скасуванню. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року у справі №160/8770/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.07.2020 року про призначення пенсії. Покладені судом зобов`язання вчинити певні дії виконані позивачем, тому постанова про накладення штрафу від 02.03.2021 року №64380949 безпідставна та необґрунтована, відтак, підлягає скасуванню як протиправна.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
08.04.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшло клопотання на виконання ухвали. До клопотання додано платіжне доручення № 1335 від 08.04.2021 року на загальну суму 2270,00 грн. та докази направлення позову відповідачу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу № 160/4627/21 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 20.04.2021 року.
Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача до 19.04.2021 року надати до суду разом з відзивом належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №64380949.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 року направлена сторонам у справі, зокрема, 14.04.2021 року на офіційну електронну адресу відповідача та отримана ним.
У силу положень ст. ст. 124, 127 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість надання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем у встановлений в ухвалі строк відзиву на позовну заяву не надано.
Як передбачено ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У судове засідання 20.04.2021 року представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.
Частиною 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
20.04.2021 року судом ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст. ст. 243, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року у справі № 160/9270/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до загального стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 07.05.1990 року по 12.01.1995 року в НВО «Плазма» на посаді провідного економіста та з 16.01.1995 року по 01.08.1996 року в ВКФ ТОВ «Асконім LTD» на посаді головного бухгалтера;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 07.05.1990 року по 12.01.1995 року в НВО «Плазма» на посаді провідного економіста та з 16.01.1995 року по 01.08.1996 року в ВКФ ТОВ «Асконім LTD» на посаді головного бухгалтера, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.07.2020 року про призначення пенсії за віком з урахуванням зарахованого стажу;

- в іншій частині позовних вимог - відмовлено;

- вирішено питання судових витрат.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року у справі № 160/9270/20 набрало законної сили.

22.01.2021 року видано виконавчий лист №160/9270/20, боржник - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

За заявою стягувача, керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження», головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Биков А.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64380949, якою проінформовано боржника про необхідність виконати рішення у строк протягом 10 робочих днів.

02.03.2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Биковим А.В. винесена постанова про накладення штрафу у ВП №64380949, якою, керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області накладено штраф у розмірі 5100,00грн.

Не погодившись з постановою відповідача від 02.03.2021 року у ВП №64380949, вважаючи рішення суду виконаним, а відтак, й підстави для накладення штрафу відсутні, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016(далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 статті 19 Закону №1404-VIII передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до частини третьої статті 18 цього Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема:

проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи необхідно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Саме невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поряд з цим суд вважає за доцільне зауважити, що законодавець передбачив обов`язок сторін виконавчого провадження невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником (частина 4 статті 19 Закону №1404-VIII).

У ході судового розгляду справи встановлено, що доказів виконання позивачем, як стороною виконавчого провадження ВП №64380949, обов`язку щодо письмового повідомлення виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення у розумінні частини 4 статті 19 Закону №1404-VIII суду не надано.

Водночас у матеріалах справи відсутні й докази виконання державним виконавцем дій у порядку частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII щодо перевірки виконання рішення боржником, що, на переконання суду, призвело до передчасного висновку про невиконання рішення суду у межах виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, не можна стверджувати, що приймаючи постанову від 02.03.2021 року у ВП №64380949 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штрафу у розмірі 5100 грн. державний виконавець виходив з того, що ним здійснено належні заходи, у межах наявних повноважень, для повного та своєчасного забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року у справі №160/9270/20 у повному обсязі.

Суд зазначає, що самі по собі виконавчі дії, вчинені державним виконавцем (відкриття виконавчого провадження, винесення постанов про накладення на боржника штрафу), не є належними і достатніми заходами на виконання виконавчого документа, не є сумлінним виконанням обов`язків з метою забезпечення своєчасного та у повному обсязі виконання рішення суду.

Додатково суд звертає увагу на те, що позивачем до матеріалів позовної заяви додані докази виконання рішення суду від 12.11.2020 року у справі №160/9270/20, а саме надано витяг з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , з якого видно, що останній було зараховано спірні періоди, визначенні за рішенням суду, та призначено пенсію з травня 2020 року.

У витязі з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 зазначено «призначення за рішенням суду».

Отже, позивачем надані суду докази виконання рішення суду.

За вказаних обставин, постанова державного виконавця про накладення на боржника штрафу у ВП №64380949 є такою, що винесена передчасно і за відсутності доказів, що підтверджували б факт реального виконання/невиконання рішення суду та вжиття вичерпних заходів з його виконання.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бикова А.В. про накладення штрафу від 02.03.2021 року № 64380949 прийнята не на підставі та не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Згідно з положеннями частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (пр. Дмитра Яворницького, буд. 21-А, м. Дніпро, 49027, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 02.03.2021 року № 64380949, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський