Справа № 653/174/21
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/174/21
Провадження № 2-а/653/39/21
РІШЕННЯ

іменем України

09 квітня 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Циби Г.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Рубель Інни Вікторівни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати дії державного виконавця незаконними та скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 22 грудня 2020 року по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Генічеським районним судом Херсонської області 19 листопада 2013 року за №2107/1638/2012.

Позовні вимоги мотивує тим, що не здійснивши жодної дієвої виконавчої дії, направленої на реальне виконання судового рішення головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 грудня 2020 року. Вказує, що згідно штемпелю поштового відділення зазначена постанова була направлена на адресу позивача 31 грудня 2020 року та отримана ним 11 січня 2021року.

Приймаючи вищевказану постанову про закінчення виконавчого провадження держаний виконавець посилався на положення п.9 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Цією нормою права передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Виконавчим документом який знаходився на виконанні - зобов`язано Відділ Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Херсонській області виконати постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 24 липня 2006 року.

Постановою Генічеського районного суду від 24 липня 2006 року визнано бездіяльність державного виконавця ДВС у Генічеському районі Скворцова Ю.С. незаконною. Зобов`язано державного виконавця ДВС у Генічеському районі Скворцова Ю.С. виконати рішення суду від 06 травня 2004 року та рішення виконкому Генічеської міської ради №230 від 21 липня 2005 року про знесення частини самовільно збудованої будівлі на земельній ділянці АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

На даний час рішення суду від 24 липня 2006 року не виконано - самовільні споруди не знесені та земельна ділянка не приведена у відповідності з документами на домоволодіння. Матеріали виконавчого провадження як і відомості зазначені у постанові про закінчення виконавчого провадження не містять жодного документу яким би підтверджувались докази знесення самовільно збудованих будівель та споруд.

Постанова про закінчення виконавчого провадження містить посилання тільки на інші виконавчі провадження, які не знаходяться і не знаходились на виконанні відповідача і не є складовою одного виконавчого провадження.

Доказом невиконання рішення суду та наявність самовільних споруд є постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року по справі №653/447/14-а та виданий на її підставі виконавчий лист 23 вересня 2014 року, постанова Верховного суду від 04 березня 2020 року по справі №653/2554/17 провадження № К/9901/48714/18, ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 р. № 653/447/14-а та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду 15 січня 2020 р. справа № 653/2453/19.

Тобто судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено факт не виконання рішення суду.

Також, 19 жовтня 2019 року він звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про бездіяльність державного виконавця. Згідно поштового повідомлення його заява до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла 25 жовтня 2019 року, але в порушення Закону України «Про звернення громадян» вона до цього часу не розглянута та за нею не прийнято рішення, як і будь яких повідомлень від державного виконавця про хід виконання судового рішення.

Вказує, що він неодноразово звертався до відповідача в телефонному режимі у 2019 та 2020 році з приводу виконання рішення суду за виконавчим листом, який знаходиться на виконанні, але всі його звернення так і залишились без відповіді та без виконання судового рішення.

Вважає, що зазначені вище факти свідчать про незаконність та неправомірність дій посадових осіб виконавчої служби, тому просить задовольнити його позов.

Представник відповідача - Міністерство юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, до судового засідання не з`явився, направив до суду відзив на позовну заяву, в якому наголосив, що вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що виконавчий документ, виданий на підставі постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 24 липня 2006 року, на виконанні в органі державної виконавчої служби не перебуває, оскільки за виконавчим провадженням прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 10 червня 2014 року. Згідно наданої інформації боржником постанова про закінчення виконавчого провадження від 10 червня 2014 року є чинною та не оскаржувалась в порядку визначеному ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягувачем також не надано інформації про оскарження постанови від 10 червня 2014 року. Враховуючи вищевикладене та наявні документи в матеріалах виконавчого провадження, боржником вжито усіх заходів на виконання виконавчого листа виданого на підставі рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 24 липня 2006 року. Тому вважають, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 22 грудня 2020 року була винесена у спосіб та в порядку, визначеному Законом. Просять відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З наведеної норми вбачається, що справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби розглядаються адміністративним судом, якщо розгляд таких справ законом не віднесено до юрисдикції іншого суду.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.287 КАС України - адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2006 року Генічеським районним судом Херсонської області було розглянуто справу №2-а-127/2006 р. за позовом ОСОБА_1 до ДВС у Генічеському районі про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб та зобов`язання вчинити певні дії, за результатами розгляду справи винесено постанову якою позов ОСОБА_1 до ДВС у Генічеському районі було задоволено. Визнано бездіяльність державного виконавця ДВС у Генічеському районі Скворцова Ю.С. незаконною та зобов`язано державного виконавця ДВС у Генічеському районі Скворцова Ю.С. виконати рішення суду від 06 травня 2004 року та рішення виконкому Генічеської міської ради №230 від 21 липня 2005 року про знесення частини самовільно збудованої будівлі на земельній ділянці АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Рішення суду набрало законної сили 08 лютого 2007 року та Генічеським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист від 04 квітня 2007 року за №2-а-127/06.

Даний виконавчий лист було пред`явлено до виконання та 16 жовтня 2009 року підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

07 грудня 2009 року підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки на адресу підрозділу надійшов лист від начальника відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області, яким повідомлено, що згідно наказу Міністерства юстиції України №21/5 від 25.01.2007 року було ліквідовано Державну виконавчу службу у Генічеському районі. Державний виконавець ДВС у Генічеському районі Скворцов Ю.С. звільнився з займаної посади 03 серпня 2007 року за власним бажанням.

Не погоджуючись з даною постановою державного виконавця та діями - ОСОБА_1 було подано позов до суду. Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 30 травня 2012 року по справі №2107/1638/2012 позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області, державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Корнієнко С.О. про визнання незаконними дій - задоволено. Дії державного виконавця по закінченню виконавчого провадження визнано незаконними та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 07 грудня 2009 року. Також, зобов`язано підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області виконати рішення суду від 24 липня 2006 року.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року по справі №2107/1638/2012 постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 30 травня 2012 року змінено, викладено четвертий абзац її резолютивної частини у наступній редакції : «Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Херсонській області виконати постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 24 липня 2006 року».

Рішення суду набрало законної сили 17 вересня 2013 року та Генічеським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист від 19 листопада 2013 року за №2107/1638/2012 р.

06 грудня 2013 року на адресу Державної виконавчої служби України було направлено виконавчий лист для виконання.

16 січня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Каращук К.Л. відкрито виконавче провадження та надано боржнику семиденний строк з дня отримання зазначеної постанови самостійно виконати рішення суду.

24 січня 2014 року головним державним виконавцем винесено вимогу якою зобов`язано ВДВС ГУЮ в Херсонській області виконати рішення суду та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_1 повідомлено про наявність або відсутність підстав для завершення виконавчого провадження з виконання виконавчого документа.

Заявою від 06 лютого 2014 року ОСОБА_1 повідомлено відділ про відсутність підстав для завершення виконавчого провадження та станом на 06 лютого 2014 року не прийнято боржником жодного заходу для виконання рішення суду.

05 червня 2014 року та 17 липня 2014 року винесені повторні вимоги державного виконавця.

Постановою від 16 липня 2014 року змінено сторону виконавчого провадження, замінено боржника відділ державної виконавчої служби ГУЮ у Херсонській області на Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області.

Постановою про накладення штрафу від 06 липня 2014 року та від 06 жовтня 2014 року на боржника за невиконання рішення суду накладено штраф.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 06 жовтня 2014 року державним виконавцем, виконавче провадження з примусового виконання рішення суду закінчено, в зв`язку з направленням подання від 06 жовтня 2014 року №41487214/2 про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності до Суворовського РВ УМВС в Херсонській області.

Вважаючи, що дії державного виконавця є неправомірними та такими, що порушують його права та свободи, а постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 09 березня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково. Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 26 січня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою визнано протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Каращук К.Л. щодо внесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Каращук К.Л. від 06 жовтня 2014 року про закінчення виконавчого провадження.

На підставі вищевказаної постанови, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. 17 травня 2016 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, щодо виконання виконавчого листа №2107/1638/2012 від 19 листопада 2013 року.

Надалі, згідно матеріалів виконавчого провадження, заступником директора Департаменту-начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Крайчинським С.С.:

- 17 травня 2016 року було витребувано з Генічеського районного суду Херсонської області виконавчий лист №2107/1638/2012 від 19 листопада 2013 року для подальшого виконання та повідомлено сторони про витребування виконавчого листа;

- 02 червня 2016 року Генічеський районний суд Херсонської області направив для подальшого виконання виконавчий лист, який отримано відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 14 червня 2016 року;

- 17 червня 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до відділу із заявою про надання інформації стосовно руху виконавчого провадження, та наміром оскаржувати бездіяльність до ЄСПЛ (вищевказану заяву отримано відділом 26 червня 2017 року);

- 15 травня 2018 року заступник начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Херсонській області Вакуленко Р.А. направив на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України копії документів, щодо виконання виконавчого провадження за позовом ОСОБА_1

- 22 червня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. було змінено назву сторони виконавчого провадження, а саме змінено назву боржника, про що повідомлено сторони;

- 22 червня 2018 року головним державним виконавцем Рубель І.В. направлено вимогу до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Херсонській області, щодо 1) негайного виконання вимог виконавчого листа №2107/1638/2012 виданого 19 листопада 2013 року; 2) надання документів, що підтверджують виконання рішення суду; 3) повідомлення посадових осіб винних у невиконанні рішення суду;

- 29 листопада 2018 року направлено повторну вимогу, щодо негайного виконання вимог виконавчого листа №2107/1638/2012 виданого 19 листопада 2013 року;

- 09 липня 2018 року та 14 грудня 2018 року направлено відповідь на вимогу головного державного виконавця, відповідно до якої 10 червня 2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 15320601 з виконання виконавчого листа 2а-127 на підставі п.13 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме тримісячний строк, виконавчий документ на виконання судом не пред`явлено. Зазначено, що станом на 14 грудня 2018 року відомості щодо оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 10 червня 2014 року до відділу не надходили;

- 27 лютого 2019 року та 14 червня 2019 року на адресу ОСОБА_1 - головним державним виконавцем Рубель І.В. направлено вимогу щодо надання інформації, стосовно 1) чи відомо ОСОБА_1 про прийняття постанови про відновлення виконавчого провадження від 25 січня 2014 року? 2) чи відомо про прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження 10 червня 2014 року?; 3) чи оскаржувалась постанова про закінчення виконавчого провадження. Також просила надати документи, щодо рішення суду від 06 травня 2004 року, а також надати інформацію про виконання рішення суду;

- 24 червня 2019 року ОСОБА_1 надіслав на адресу головного державного виконавця відзив на його вимогу, надавши на вимогу державного виконавця необхідні документи;

- 21 грудня 2020 року головним державним виконавцем Рубель І.В. направлено вимогу до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Херсонській області, щодо 1) негайного виконання вимог виконавчого листа №2107/1638/2012 виданого 19 листопада 2013 року; 2) надання документів, що підтверджують виконання рішення суду; 3) повідомлення посадових осіб винних у невиконанні рішення суду;

- 21 грудня 2020 року отримано повідомлення, відповідно до якого станом на 21 грудня 2020 року відомостей щодо оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 10 червня 2014 року до відділу не надходило. Зазначено, що фактичне виконання рішення суду підтверджується даними автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області перебувало виконавче провадження №4939983 з примусового виконання виконавчого листа №2-489 виданого 09 вересня 2004 року Генічеським районним судом щодо зобов`язання ОСОБА_2 знести частину самовільно збудованої літньої кухні на відстані одного метра до межі земельної ділянки ОСОБА_1 , встановленої рішенням Генічеського районного суду від 11 липня 1997р. (рішення суду від 06 травня 2004 року, яке зобов`язано виконати у виконавчому провадженні № 15320601).

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2011 року у цивільній справі № 2а-5037/11/2170 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця ВДВС Генічеського РУЮ від 08 липня 2010 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-489 від 09 вересня 2004 року.

08 лютого 2013 року державним виконавцем ВДВС Генічеського РУЮ у Херсонській області винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

16 лютого 2013 року згідно постанови начальника УДВС ГУЮ у Херсонській області винесено постанову про передачу виконавчого провадження від 06 лютого 2013 року виконавче провадження передано до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного УЮ у Херсонській області.

01 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, керуючись п.11 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Станом на 21 грудня 2020 року відомостей щодо оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 01 серпня 2014 року до відділу не надходило. Виконавчі листи повторно до органів Державної виконавчої служби не пред`являлись.

22 грудня 2020 року головним державним виконавцем Рубель І.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 41487214, щодо виконання виконавчого листа № 2107/1638/2012 виданого 19 листопада 2013 року Генічеським районним судом Херсонської області, про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 07 грудня 2009 року щодо зобов`язання Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Херсонській області виконати постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 24 липня 2006 року. В обґрунтуванні постанови державний виконавець зазначає, що виконавчий документ, виданий на підставі постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 24 липня 2006 року, на виконанні в органі державної виконавчої служби не перебуває, оскільки за виконавчим провадженням прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 10 червня 2014 року. Згідно наданої інформації боржником постанова про закінчення виконавчого провадження від 10 червня 2014 року є чинною та не оскаржувалась в порядку визначеному ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягувачем також не надано інформації про оскарження постанови від 10 червня 2014 року.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що посилання відповідача на те, що у нього на виконанні не перебувають матеріали виконавчого провадження ВП №15320601 за виконавчим листом №2а-127 виданого 04 квітня 2007 року, оскільки виконавче провадження у цьому провадженні закінчено постановою від 10 червня 2014 року, постанова є чинною оскільки ніким не оскаржувалась, тому підстав для поновлення провадження не має, суд не може приймати до уваги, як належний доказ необхідності закриття виконавчого провадження ВП №41487214 з примусового виконання виконавчого листа №2107/1638/2012 виданого 19 листопада 2013 року.

Так, зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №15320601 від 10 червня 2014 року вбачається, що старший державний виконавець ВПР УДВС ГУЮ у Херсонській області Пасіков О.М. зобов`язав державного виконавця ДВС у Генічеському районі Скворцова Ю.С. виконати рішення суду від 06 травня 2004 року та рішення виконкому Генічеської міської ради № 230 від 21 липня 2005 року про знесення частини самовільно збудованої будівлі на земельній ділянці АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 . При цьому закриваючи вказане виконавче провадження, виконавець доказів виконання рішення суду не надав.

Вказане виконавче провадження не знаходилось і не знаходиться на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України і не є складовою одного виконавчого провадження.

Рішення суду до теперішнього часу не виконано, про що свідчать постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року по справі №653/447/14-а та виданий на її підставі виконавчий лист 23 вересня 2014 року, постанова Верховного суду від 04 березня 2020 року по справі №653/2554/17 провадження № К/9901/48714/18, ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 р. № 653/447/14-а та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду 15 січня 2020 р. справа № 653/2453/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено факт не виконання рішення суду.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.14 КАС України постанови на ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які проводяться на підставах , в межах повноважень та у спосіб , визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст. 18 цього Закону закріплено, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок, передбачені виконавчим документом.

Ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплює перелік прав, якими наділений державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження та ст. 10 Закону перелік заходів примусового виконання рішень , якими є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню зокрема у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно із виконавчим документом.

Так, в своєму відзиві на позовну заяву відповідач не надає доказів повного виконання рішення суду, посилається на постанову про закриття виконавчого провадження, яка у нього на виконанні не була, сам відзив фактично дублює зміст постанови про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідачем, на якого законом покладений обов`язок щодо збирання доказів та на якого покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення про закінчення виконавчого провадження, не надано суду докази, які б свідчили про фактичне повне виконання рішення суду.

Більш того, з наданих позивачем доказів, вбачається, що рішення суду за виконавчим листом №2107/1638/2012 виданим Генічеським районним судом 19 листопада 2013 року не виконано, самовільні споруди не знесені.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Так Європейський Суд у справі "Стаднюк проти України» нагадує, що не слід вимагати від особи, яка в результаті судового провадження отримала право вимоги до держави, обов`язок надалі ініціювати процедуру примусового виконання з метою отримати належне за рішенням суду («Лізанець проти України» (Lizanets v.Ukraine), № 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року та прецедентна практика з цього питання). Також у цьому рішенні судом чітко вказано , що особа, не зобов`язана вчиняти будь- які інші дії, наприклад, дії для заміни у ході виконавчого провадження боржника з одного державного підприємства на інше, визнавати дії або бездіяльність незаконними (mutatis mutandis, «Васильєв проти України» (Vasylyev v.Ukraine), № 10232/02, пп. 24-31, від 21 червня 2007 року). Таким чином, особа не повинна знов ініціювати відкриття виконавчого провадження, яке було відкрито до того, як відбулася зміна структури державного органу, або посадової особи. Більш того, особа не повинна знов ініціювати відкриття закінченого виконавчого провадження та оскаржувати постанову про закінчення. Жодна з цих дій не звільняє державу від обов`язку виконати остаточне рішення, винесене на її користь.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).

У справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (Рішення у справа «Сук проти України» та інші).

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень», в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх «ех-officio». Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що відповідачем рішення суду за виконавчим листом №2107/1638/2012 виданим 19 листопада 2013 року не виконано, відповідачем дій спрямованих на його виконання не прийнято, суд вважає підстави для звернення до суду ОСОБА_1 законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 14,72, 77-78, 243, 287 КАС України, ст.ст. 1, 18, 39, 74 ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Рубель Інни Вікторівни - задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Рубель Інни Вікторівни по закінченню виконавчого провадження ВП № 41487214 від 22 грудня 2020 року - незаконними.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Рубель Інни Вікторівни про закінчення виконавчого провадження ВП № 41487214 від 22 грудня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 13 квітня 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова