Справа № 140/2758/21
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2758/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним рішення щодо не зарахування до трудового стажу періоду роботи на посаді каменяра з 10.07.1989 по 26.09.1990 у Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД», реорганізованій у молодіжний житловий комплекс «АРГО» та зобов`язання зарахувати позивачу до страхового стажу зазначені періоди роботи та провести перерахунок і виплату пенсії за віком з 30.12.2020, з урахуванням вказаних періодів страхового стажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з грудня 2020 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Призначаючи пенсію, відповідач провів її обчислення з урахуванням трудового стажу 40 років 03 місяці 03 дні та середньомісячної заробітної плати, взятої за період роботи з 01.07.2020 по 31.12.2020. Проте, позивач вказує, що відповідачем до трудового стажу не було зараховано період роботи на посаді каменяра з 10.07. 1989 по 26.09. 1990 у Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД», яку було реорганізовано у Молодіжний житловий комплекс «АРГО». За результатами розгляду звернення щодо зарахування даного періоду роботи до трудового стажу, відповідачем 03.03.2021 було відмовлено у зв`язку з ненаданням підтверджуючих документів про реорганізацію підприємства Луцька госпрозрахункова дільниця «МЖК-БУД» у молодіжний житловий комплекс «АРГО».

З такими висновками Управління позивач не погоджується, оскільки відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а підставою для призначення пенсії за віком є наявність відповідного страхового стажу роботи та досягнення відповідного віку, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. На думку позивача, записи у його трудовій книжці про періоди роботи на вищезазначених підприємствах відповідають всім вимогам заповнення трудової книжки.

Вважає дії відповідача такими, що порушують гарантоване йому Конституцією України право на належну пенсію, тому просить суд позов задовольнити.

Ухвалою судді від Волинського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву від 05.04.2021 відповідач позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи на посаді каменяра з 10.07. 1989 по 26.09.1990 у Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД», яку було реорганізовано у Молодіжний житловий комплекс «АРГО». Відповідач вказує, що зарахувати до загального страхового стажу спірний період немає можливості у зв`язку з відсутністю відповідних записів у трудовій книжці про зміну назви організації, а записи в трудовій книжці за вказаний період роботи в Госпрозрахунковій дільниці «МЖК-буд» завірені печаткою іншої організації - МЖК «АРГО».

Крім того, вказує, що з поданих позивачем до позовної заяви постанови Виконавчого комітету Луцької міської Ради від 14.04.1988 та Статуту молодіжного житлового комплексу Арго» не вбачається, що МЖК «Арго» утворено шляхом реорганізації Госпрозрахункової дільниці «МЖК-буд» та є його правонаступником, а профспілковий квиток позивача свідчить лише про сплату членських внесків до профспілки працівників культури та профкому МЖК «Арго». Тому, вказані документи не можуть бути належними доказами, в розумінні статей 72-76 КАС України, на підставі яких можна зробити висновок про правонаступництво, підтвердження якого необхідне для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Вказує на те, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.12.2020 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується матеріалами електронної пенсійної справи позивача, Загальний страховий стаж позивача на час призначення пенсії становив 40 років 03 місяці 03 дні.

При призначенні пенсії до страхового стажу позивача не було враховано періоди роботи на посаді каменяра з 10.07.1989 по 26.09.1990 у Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД», реорганізованій у молодіжний житловий комплекс «АРГО» у зв`язку з відсутністю відповідних записів у трудовій книжці про зміну назви організації (реорганізації) та у зв`язку з тим, що записи в трудовій книжці за вказаний період роботи в Госпрозрахунковій дільниці «МЖК-буд» завірені печаткою іншої організації - МЖК «АРГО».

Відтак, відповідач відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу вищенаведених спірних періодів її роботи у зв`язку з відсутністю підтверджуючих первинних документів підприємств, а саме: довідок, виписок з наказів, особових рахунків та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо незарахування вищезгаданого страхового стажу, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII).

Згідно з статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-ІV).

Закон №1058-ІV набрав чинності 01.01.2004.

Періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу, визначені статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон №1788-XII).

Так, згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як визначено статтею 62 Закону №1788-XII, частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України (КЗпП України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як свідчать запис №11 трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , зокрема, з 10.07.1989 позивач прийнятий до Луцької госпрозрахункової дільниці «МЖК-БУД» по переводу каменярем 2 розряду відповідно до наказу №202-к від 10.07.1989, з якої в подальшому звільнений згідно наказу №146 л/с від 26.09.1990 на підставі пункту 5 статті 368 КЗпП УССР (запис №12).

Суд звертає увагу, що зазначені періоди діяльності відображено у трудовій книжці позивача із зазначенням номерів наказів та дат їх видачі. Записи у трудовій книжці проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

На думку суду, записи в трудовій книжці позивача про роботу в період з 10.07.1989 по 26.09.1990 у Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД» відповідають всім вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, переведення на іншу посаду, номери наказів та їх дати, посади на яких працювала позивач. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень.

Суд вважає, що відсутність у трудовій книзі даних про реорганізацію підприємства, де працював позивач не може слугувати підставою для неврахування спірного періоду роботи (з 10.07.1989 по 26.09.1990) до страхового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та зберігання інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Відтак, суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи відповідача щодо неврахування періоду роботи позивача з 10.07.1989 по 26.09.1990 в Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД», яка реорганізована у молодіжний житловий комплекс «АРГО» з тих підстав, що у трудовій книжці відсутні дані про реорганізацію підприємства та запис завірений печаткою іншої організації.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи вчиняються арабськими цифрами (число і місяць двозначними), акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Таким чином, вказаний спірний період роботи позивача зазначений у її трудовій книжці з дотримання вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, та не містять жодних сумнівів щодо дати прийому та звільнення з роботи. При цьому, вказані записи між собою пов`язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку із чим наявність записів різними чорнилами не може бути підставою для відмови позивачу у зарахуванні вищезазначеного періоду роботи до стажу.

Крім того, з метою отримання архівних довідок для підтвердження факту роботи позивача на вищевказаному підприємстві позивач звертався до Державного архіву Волинської області та Комунальної установи Луцький міський трудовий архів Луцької міської ради щодо витребування необхідних документів, однак отримати їх немає можливості у зв`язку з відсутністю в архівних установах первинних документів згаданих підприємств.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

При цьому, відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства, підтвердити цей період роботи довідками, наказами чи іншою документацією позивач не має можливості, але відсутність таких довідок не може бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, із відзиву на позовну заяву відповідача не вбачається доводів щодо наявності в трудовій книжці позивача неправильних чи неточних записів про періоди роботи позивача.

Оцінюючи вказані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що згідно з положеннями частиною третьою 3 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: … 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); … 5) добросовісно; 6) розсудливо; … 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Оцінюючи ситуацію, в якій опинився позивач, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи у зарахуванні до трудового стажу позивача період роботи з 10.07.1989 по 26.09.1990 в Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД» у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, діяв з порушенням принципів, визначених у пунктами 3, 5, 6, 8 частини третьої статті 2 КАС України.

При цьому суд звертає увагу, що окреме рішення з приводу незарахування позивачу періоду роботи з 10.07.1989 по 26.09.1990 в Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД» до трудового (страхового) відповідач не приймав, а листом від 03.03.2021 №1682-1407/П-02/8-0300/21 лише повідомив про неврахування цього періоду при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, що, на думку суду, свідчить про протиправність його дій (а. с. 10).

Разом з тим, суд зазначає, що згідно пункту четвертого постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» №301 від 27.04.1993, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки повинно мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої такі порушення було вчинено.

Частиною третьою статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право відповідача на проведення перевірки.

У відповідності до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 №13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Крім того, відповідно до пункту 3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», орган, що призначає пенсію, повинен надавати допомогу непрацюючим особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018, справа №127/9055/17.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014).

Таким чином, відповідач має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав, оскільки відповідальність за недотримання трудового законодавства покладена на роботодавця,

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а вказав, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії; в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 - відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Суд враховує, що відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 24 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як передбачено частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено судом, пенсія позивачу призначена 30.12.2020 по досягненню 60-річного віку.

З огляду на те, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо не зарахування періоду роботи ОСОБА_1 на посаді каменяра з 10.07.1989 по 26.09.1990 у Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД», реорганізованій у молодіжний житловий комплекс «АРГО» при призначенні пенсії за віком, тому, з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, позов належить задовольнити повністю шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 періоду його роботи на посаді каменяра з 10.07.1989 по 26.09.1990 у Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД», реорганізованій у молодіжний житловий комплекс «АРГО» та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком, зарахувавши до страхового (трудового) стажу період роботи позивача на посаді каменяра з 10.07.1989 по 26.09.1990 у Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД», реорганізованій у молодіжний житловий комплекс «АРГО», з 30.12.2020.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 908,00 грн, що підтверджуються квитанції №0.0..1 від 16.03.2021.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу періоди роботи на посаді каменяра з 10.07.1989 по 26.09.1990 у Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД», реорганізованій у молодіжний житловий комплекс «АРГО».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на посаді каменяра з 10.07.1989 по 26.09.1990 у Луцькій госпрозрахунковій дільниці «МЖК-БУД», реорганізованій у молодіжний житловий комплекс «АРГО», та провести перерахунок і виплату пенсії за віком з врахуванням даного стажу з 30.12.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок, 22-в, ) судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський