Справа № 200/12050/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 р. Справа№200/12050/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., при секретарі судового засідання Сєрих М.Ю., розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління ДПС у Донецькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

за участю

представників сторін:

від позивача: Олійников С.І.,

від відповідача: Яковлєва А.С.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління ДПС у Донецькій області від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 4,28 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 38,13 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 1190,96 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 2899,50 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 2899,50 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 2899,50 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 2899,50 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 2719,16 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 19,07 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 4,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.05.2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийняті податкові повідомлення - рішення № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, яким позивачу визначені за 2017 рік, 2020 рік суми податкових зобов`язань з земельного податку з фізичних осіб. Позивач вважає зазначені податкові повідомлення - рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки, згідно п. 52-4 п. 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних та юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльність.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до даних інформаційної системи ДПС України встановлено, що за фізичною особою ОСОБА_1 рахуються земельні ділянки, які розташовані: 1. АДРЕСА_1 площею - 0,05га ((02.01) для будiвн.i обслуговування житл. буд., госп.будiвель i споруд (мiста-не бiльш як 0,10 га)); 2. АДРЕСА_1 площею - 0,1 га (01.03) для ведення особистого селянського господарства не бiльш як 2 га); 3. АДРЕСА_2 площею - 0,05 га ((03.11) нежитловий фонд (окремi будiвлi, споруди та їх частини)); 4. АДРЕСА_3 площею 0,05 га ((03.11) нежитловий фонд (окремi будiвлi, споруди та їх частини)); 5. АДРЕСА_4 площею -0,0211 га ((03.11) нежитловий фонд (окремi будiвлi, споруди та їх частини)). Згідно з п.286.5 ст.286 Кодексу нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному ст. 58 цього Кодексу. Відповідач зазначає, що ГУ ДПС у Донецькій області проведено нарахування плати за землю за 2017 рік, 2020 рік та прийняті спірні податкові повідомлення - рішення від 19.05.2020 року № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522.

Відповідач зазначає, що відповідно до абзацу 1 пп. 52-4 п. 52 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності. Однак, вказані положення на думку відповідача надають право на звільнення від внесення плати за землю виключно суб`єктам податкових відносин, які відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України подають податкову декларацію, отже на фізичну особу - платника, яка не подає податкову декларацію, право на звільнення від сплати плати за землю на таких платників не поширюється.

Крім того, відповідач вказує на те, що наявність у фізичної особи статусу суб`єкта господарювання не означає, що усі правовідносини за її участю є господарськими.

Відповідач посилається на те, що ПК України не передбачено здійснення контролюючим органом перерахунку земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності фізичним особам за період з 01 по 31 березня 2020 року, якщо право власності на земельну ділянку, право постійного користування та/або право оренди земельної ділянки оформлено на фізичних осіб та така земельна ділянка використовується ними в господарській діяльності.

Окрім того, відповідач зазначає, що посилання позивача на дію абз. 1 пп. 52-4 п. 52 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України не може бути підставою для звільнення від сплати грошового зобов`язання з земельного податку нарахованого за 2017 рік.

Відповідач вважає, що приймаючи спірні податкові повідомлення - рішення він діяв у межах та у спосіб визначений чинним податковим законодавством.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10 лютого 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року заяву Головного управління ДПС у Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

10 лютого 2021 року розгляд справи відкладено на 01 березня 2021 року, у зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів у справі.

01 березня 2021 року відкладено розгляд справи, у зв`язку з перебуванням судді Олішевської В.В. з 25 лютого 2021 року по 16 березня 2021 року на лікарняному, з 17 березня 2021 року по 22 березня 2021 року у відпустці, з 24 березня 2021 року по 26 березня 2021 року у відпустці, справу призначено до розгляду на 30 березня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 12 квітня 2021 року.

12 квітня 2021 року суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті у судове засідання 12 квітня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року поновлено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 10.10.2000 року за № 1002614, включений до ЄДРПОУ за № , перебуває на обліку в Головному управління ДПС у Донецькій області та, зокрема, є платником земельного податку з фізичних осіб (а.с. 218).

ОСОБА_1 є власником: нежитлової будівлі, магазину № 1 «Офочі - фрукти» загальною площею 214,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 ; нежитлового приміщення, їдальня № 6 загальною площею 657,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлового приміщення, магазин № 16 «Ювілейний» (1-й поверх) загальною площею 753,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 104-106).

Відповідно до даних інформаційної системи ДПС України встановлено та не заперечується сторонами, що за позивачем має у користуванні земельні ділянки, які розташовані за адресою:

АДРЕСА_5 , площею - 0,05 га, для будівництва i обслуговування житлових будівель, господарських будiвель i споруд (код 02.01);

2. АДРЕСА_1 , площею - 0,1 га, для ведення особистого селянського господарства (не бiльш як 2 га) (код 01.03);

3. АДРЕСА_2 площею - 0,05 га, нежитловий фонд (окремi будiвлi, споруди та їх частини) (код 03.11);

4. АДРЕСА_3 площею - 0,05 га, нежитловий фонд (окремi будiвлi, споруди та їх частини) (код 03.11);

5. АДРЕСА_4 площею - 0,0211 га, нежитловий фонд (окремi будiвлi, споруди та їх частини) (код 03.11) (а.с. 55).

Рішенням Миколаївської міської ради від 29.06.2016 року № 23-VІІІ-8 «Про встановлення місцевих податків на 2017 рік» продовжено на території Миколаївської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району Донецької області дію податків і зборів на 2017 рік, які були прийняті в попередні роки Миколаївською міською радою, зокрема, ставки податку за земельні ділянки та орендної плати за земельні ділянки: рішення Миколаївської міської ради від 16.05.2015 року № 14-LIV-6 «Про затвердження ставок земельного податку за користування земельними ділянками у м. Миколаївка» (а.с. 58-59).

Рішенням Миколаївської міської ради від 26.06.2019 року № 01-ХХХІІІ-8 «Про встановлення місцевих податків і зборів на 2020 рік» вирішено встановити на території Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області з 01.01.2020 року податки і збори, зокрема, плата за землю, та затвердити крім іншого Положення про оподаткування платою за землю (а.с. 62).

Згідно Положення про оподаткування платою за землю, додаток 1 до рішення Миколаївської міської ради від 26.06.2019 року № 01-ХХХІІІ-8, ставка земельного податку визначена у додатку 1.1 «Ставки земельного податку» (а.с. 63-64, 65-71).

Відповідно п.286.5 ст.286 Кодексу нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному ст. 58 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 19 травня 2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області керуючись п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України прийняті податкові повідомлення - рішення:

№ -0522, яким ОСОБА_1 визначені грошові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 4,28 грн. (а.с. 4);

№ -0522, яким ОСОБА_1 визначені грошові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 19,07 грн. (а.с. 5);

№ -0522, яким ОСОБА_1 визначені грошові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 2719,16 грн. (а.с. 6);

№ -0522, яким ОСОБА_1 визначені грошові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 2899,50 грн. (а.с. 7);

№ -0522, яким ОСОБА_1 визначені грошові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 2899,50 грн. (а.с. 8);

№ -0522, яким ОСОБА_1 визначені грошові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у сумі 2899,50 грн. (а.с. 9);

№ -0522, яким ОСОБА_1 визначені грошові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у сумі 2899,50 грн. (а.с. 10);

№ -0522, яким ОСОБА_1 визначені грошові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у сумі 1190,96 грн. (а.с. 11);

№ -0522, яким ОСОБА_1 визначені грошові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у сумі 38,13 грн. (а.с. 12);

№ -0522, яким ОСОБА_1 визначені грошові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у сумі 4,28 грн. (а.с. 13).

Позивач не погодившись зі спірними податковими повідомленнями - рішеннями звернувся зі скаргою від 15.07.2020 року до Державної податкової служби України (а.с. 15).

Рішенням про результати розгляду скарги від 11.09.2020 року № 27745/6/99-00-06-02-04-016 Державна податкова служба України спірні податкові повідомлення - рішення залишила без змін, а скаргу позивача без задоволення (а.с. 16-17).

Позивач не погодившись зі спірними податковими повідомленнями - рішеннями звернувся до суд з даним адміністративним позовом, та наполягав на тому, що відповідно до пп. 52-4 п. 10 розділу ХХ Податкового кодексу України плата за землю не нараховується.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 стаття 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Згідно пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 269.1 статті 269 ПК України визначено, що платниками податку є: 269.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.2. землекористувачі.

Відповідно до пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України, об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно статті 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Приписами пункту 286.5 статті 286 ПК України визначено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 287.5 ст. 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачу, як фізичній особі, передані у користування земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею - 0,05 га, для будівництва i обслуговування житлових будівель, господарських будiвель i споруд (код 02.01); АДРЕСА_1 , площею - 0,1 га, для ведення особистого селянського господарства (не бiльш як 2 га) (код 01.03) ; АДРЕСА_2 площею - 0,05 га, нежитловий фонд (окремi будiвлi, споруди та їх частини) (код 03.11); АДРЕСА_3 площею - 0,05 га, нежитловий фонд (окремi будiвлi, споруди та їх частини) (код 03.11); АДРЕСА_4 площею - 0,0211 га, нежитловий фонд (окремi будiвлi, споруди та їх частини) (код 03.11), отже, останній має обов`язок щодо плати за землю за них за 2017 рік та 2020 рік.

Таким чином, контролюючий орган мав право на прийняття податкових повідомлень - рішень від 19.05.2020 року № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522.

В свою чергу суд зазначає, що 30.03.2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинності 02.04.2020.

Зазначеним Законом, підрозділ 10 розділу XX Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-4 такого змісту:

«Не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

При цьому платники плати за землю (крім фізичних осіб), які відповідно до пункту 286.2 статті 286 цього Кодексу подали податкову декларацію, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відобразити зміни податкового зобов`язання із сплати плати за землю за податковий період березень 2020 року.

Отже, законодавець у пункті 52-4 звільнив від зобов`язань з плати за землю за період з 1 березня по 31 березня 2020 року платників такої плати, які використовують земельні ділянки в господарській діяльності.

Тобто, фактично законодавець надав можливість не сплачувати зобов`язання за березень 2020 року тим особам, які використовують земельні ділянки в господарській діяльності, проте не могли вести таку діяльність у зв`язку із запровадженим в Україні жорстким карантином.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ч. 1 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Частиною 2 статті 55 ГК України передбачено, що суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, що видами діяльності позивача є: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 220).

Суд зазначає, що на земельних ділянках, які перебувають у користуванні позивача за адресою: АДРЕСА_2 площею - 0,05 га розташоване нежитлове приміщення магазин № 16 «Ювілейний»; АДРЕСА_3 площею - 0,05 га розташоване нежитлове приміщення їдальня № 6; АДРЕСА_4 площею - 0,0211 га розташоване нежитлове приміщення магазин № 1 «Овочі-фрукти», що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що земельні ділянки розташовані у місті Миколаївка за адресою: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4, які передана у користування позивачу саме як фізичній особі, використовується останнім у господарській діяльності

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що положення пункту 52-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, згідно яких не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року земельний податок за земельні ділянки, що перебувають у користуванні фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності, розповсюджуються на позивача, оскільки останній є фізичною особою, яка використовує земельні ділянки в господарській діяльності.

Враховуючи наведене у позивача не виникло обов`язку щодо сплати земельного податку з фізичних осіб за земельні ділянки за березень 2020 року відповідно до п. 286.5 ст. 286 розділу XII Податкового кодексу України, у зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № -0522 від 19.05.2020 року в частині визначення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 241,62 грн., № -0522 від 19.05.2020 року в частині визначення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 241,62 грн., № -0522 від 19.05.2020 року в частині визначення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 99,24 грн. є неправомірним та підлягає скасуванню.

Стосовно доводів відповідача, що пільги, встановлені положеннями пункту 52-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України не розповсюджуються на позивача, з підстав того, що останній не є фізичною особою-підприємцем, а договір укладено з фізичною особою, судом не приймаються до уваги, оскільки положення вказаної норми не містять застережень щодо перебування особи у статусі фізичної особи підприємця, навпаки, зазначено про перебування земельних ділянок у користуванні фізичних або юридичних осіб.

При цьому, абз. 2 пункту 52-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України регулює лише поведінку платнику податку, який в силу приписів ПКУ здійснюють нарахування земельного податку самостійно, шляхом подання податкових декларацій.

Щодо визначення Головним управлінням ДПС у Донецькій області у податкових повідомленнях-рішеннях від 19.05.2020 року № -0522 суми грошового зобов`язання за період січень-лютий та квітень-грудень 2020 р. у сумі 1091,72 грн., № -0522 суми грошового зобов`язання за період січень-лютий та квітень-грудень 2020 р. у сумі 2657,88 грн., № -0522 від 28.05.2020 р. суми грошового зобов`язання за період січень-лютий та квітень-грудень 2020 р. у сумі 2657,88 грн., суд зазначає, що позивач є платником земельного податку та у зв`язку з користуванням земельними ділянками, останній має обов`язок щодо справляння земельного податку за вищевказаний період, у зв`язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення є частково обґрунтованими, а доводи позивача щодо необхідності скасування податкових повідомлень-рішень в повному обсязі такими, що не ґрунтуються на законі.

Стосовно вимоги скасувати податкові повідомлення - рішення від 19.05.2021 року № -0522, № -0522, суд зазначає, що у період січень-лютий та квітень-грудень 2020 року позивач не був звільнений від сплати земельного податку, оскільки положення пп. 52-4 п. 10 розділу ХХ Податкового кодексу України звільняють позивача від сплати податку тільки у період з 01.03.2020 року по 31.03.2020 року, однак позивачем не доведено використання земельних ділянок, які розташовані за адресою: м. Миколаївка, вул. Куйбишева, 1Д та АДРЕСА_1 , у господарській діяльності, отже вищезазначені податкові повідомлення - рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 19.05.2020 року № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, яким позивачу визначені грошові зобов`язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2017 рік, суд приходить висновку, що вказані податкові повідомлення-рішення прийняти відповідачем у відповідності до вимог Податкового кодексу України, оскільки позивач у 2017 році не був звільнений від сплати земельного податку та відповідно положення пп. 52.-4 п. 10 розділу ХХ ПК України у даних правовідносинах не застосовуються.

Крім того, суд вказує на те, що відповідно до п. 287.10 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Враховуючи те, що податкові повідомлення - рішення, якими визначаються податкові зобов`язання з земельного податку приймаються до 1 липня поточного року, та оскільки законодавець визначає право контролюючого органу нараховувати податок за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу, суд приходить висновку, що контролюючий орган зобов`язаний був нарахувати земельний податок за 2017 рік та прийняти податкове повідомлення - рішення до 01 липня 2020 року, отже відповідачем в межах строку визначеного чинним податковим законодавством прийняті податкові повідомлення - рішення від 19.05.2020 року № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 19.05.2020 року № -0522, № -0522, № -0522, № -0522, № -0522 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління ДПС у Донецькій області № -0522 року в частині визначення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 241,62 грн., № -0522 в частині визначення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 241,62 грн., № -0522 в частині визначення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 99,24 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд приходить висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 69,28 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 19.05.2020 року № -0522 року в частині визначення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 241,62 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 19.05.2020 року № -0522 в частині визначення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 241,62 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 19.05.2020 року № -0522 в частині визначення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 99,24 грн.

В частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень управління ДПС у Донецькій області № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 2899,50 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 2899,50 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 2719,16 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 19,07 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 4,28 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 4,28 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 38,13 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 1091,72 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 2657,88 грн., від 19.05.2020 року № -0522 (форми "Ф") про нарахування податкових зобов`язань в сумі 2657,88 грн. відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_7 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (, адреса: вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515) судовий збір в розмірі 69 (шістдесят дев`ять) гривень 28 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частина проголошена у судовому засіданні 12 квітня 2021 року в присутності представників позивача та відповідача.

Повний текст рішення складено та підписано 22 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська