Справа № 120/3146/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 квітня 2021 р. Справа № 120/3146/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в кінці березня 2021 року бухгалтерським відділом ТОВ «Сабаров - трак» у якому він працює водієм, його було повідомлено про наявність постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи з примусового виконання виконавчого напису № 21051 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 03.02.2021.

Разом з тим, позивач зазначає, що жодних постанов, у тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження не отримував.

Однак, ознайомившись із постановою про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи він дізнався, що при відкритті виконавчого провадження № 64523711 відповідачем не дотримано вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому провадженні поряд із адресою його проживання, зазначено неіснуючу адресу проживання, а саме: АДРЕСА_1

З огляду на викладене, позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 64523711 є протиправною та підлягає скасуванню.

Одночасно з пред`явленням вказаного позову позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинити стягнення, що здійснюється на підставі виконавчого напису № 21051 від 03.02.2021 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів в сумі 155280,09 грн.

Ухвалою від 12.04.2020 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувати у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 64523711 та документів, які враховувалися при визначенні місця відкриття виконавчого провадження.

Цією ж ухвалою на підставі положень ч. 2 ст. 154 КАС України заяву про забезпечення позову призначено до розгляду в судовому засіданні 15.04.2021 з викликом позивача. Також запропоновано позивачу надати до початку судового засідання такі докази:

- докази працевлаштування ОСОБА_1 у ТОВ «Сабаров - трак» та отримання ним доходів від вказаного Товариства;

- докази надходження до ТОВ «Сабаров - трак» постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи від 04.03.2021 у виконавчому провадженні № 64523711;

- докази виконання (прийняття до виконання та здійснення відрахувань) ТОВ «Сабаров - трак» постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи від 04.03.2021 у виконавчому провадженні № 64523711.

15.04.2021 та 19.04.2021 на адресу суду надійшли докази у формі довідок про працевлаштування ОСОБА_1 у ТОВ «Сабаров - трак» та отримання ним доходів від вказаного Товариства; докази надходження до ТОВ «Сабаров - трак» постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи від 04.03.2021 у виконавчому провадженні № 64523711.

Ухвалою від 15.04.2021 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

16.04.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю. Також на виконання ухвали від 12.04.2020 відповідачем надано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 64523711 та документів, які враховувалися при визначенні місця відкриття виконавчого провадження.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що у виконавчому написі № 21051 від 03.02.2021 вчиненому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу О.С. Горай вказано дві адреси боржника ОСОБА_1 , а саме: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 та адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Крім того, стягувач ТОВ «Вердикт Капітал» при відкритті виконавчого провадження надав перевагу зазначеному у виконавчому написі місцю проживання боржника, а саме: АДРЕСА_1 .

Тобто, виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва. При цьому, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 №512/5, чи будь-яким іншим нормативно-правовим актом, не передбачено обов`язку приватного виконавця вимагати від стягувача документи на підтвердження інформації, що зазначена у виконавчому документі. Приватним виконавцем було перевірено виконавчий напис відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» за наслідками чого було прийнято виконавчий документ до виконання.

Відповідач звернув увагу суду на те, що виконавчий напис № 21051 від 03.02.2021 є виконавчим документом, стягнення за яким проводиться у порядку визначеному Закону України «Про виконавче провадження», та наголосив, що виконавчий напис є чинним та не оскаржено боржником у встановленому порядку, а виконавець не вправі давати правову оцінку діям нотаріуса при вчиненні виконавчого напису.

Надавши оцінку аргументам сторін, що висвітлені у заявах по суті справи та наявним у матеріалах справи доказам, суд встановив таке.

03.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу О.С. Горай вчинено виконавчий напис № 21051 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (правонаступник прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА») суми заборгованості в розмірі 154630,09 грн. за кредитним договором № 600107247 від 11.04.2011 укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Альфа - Банк».

У частині виконавчого напису № 21051 від 03.02.2021 яка ідентифікує боржника, зазначено адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 та адреса проживання: АДРЕСА_1 .

08.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича із заявою про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса № 21051 від 03.02.2021. Заява отримана приватним виконавцем 15.02.2021 та зареєстрована за № 4304. У заяві стягувач просить відкрити виконавче провадження, при цьому з метою ідентифікації боржника зазначено його ім`я ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації АДРЕСА_2 та адреса проживання: АДРЕСА_1 .

16.02.2021 відповідачем розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису № 21051 від 03.02.2021 та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64523711.

Також 16.02.2021 та 04.03.2021 приватним виконавцем прийнято ряд інших постанов у виконавчому провадженні ВП № 64523711, а саме: постанова про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Позивач, вважаючи постанову від 16.02.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП № 64523711 протиправною, звернувся до суду з цим позовом. При цьому, акцентує увагу на тому, що виконавчим округом приватного виконавця Мельника Юрія Анатолійовича є місто Київ, тоді як він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією його паспорта, а у місті Києві ніколи не проживав. Тому, позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню оскільки суперечить вимогам статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», адже приватним виконавцем без достатніх правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання боржника в іншому виконавчому окрузі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ, примусовому виконанню підлягають виконавчі написи нотаріусів.

Частинами 1, 2 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім : 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Отже, приватний виконавець вправі здійснювати примусове виконання виконавчих написів нотаріуса дотримуючись при цьому вимог закону які регулюють процедуру здійснення виконавчих дій.

Правила розподілу територіальної компетенції між приватними виконавцями при відкритті виконавчого провадження передбачені ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIIІ.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIIІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).

В силу ст. 1 Закону № 1403-VIII, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону № 1403-VIII, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Безспірно встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця Мельника Юрія Анатолійовича є місто Київ.

Частинами 1, 2 ст. 25 Закону № 1403-VIII передбачено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Разом з тим, п. 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція №512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VІІІ).

За приписами п. 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Аналіз вище зазначених правових норм, дає підстави для висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Так, наявною у матеріалах справи копією паспорта позивача підтверджується, що місце його проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . Факт реєстрації боржника за вказаною адресою відповідачем не оспорюється. Крім цього інформація про зареєстроване місце проживання позивача вказана у анкеті-заяві про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, виконавчому написі № 21051 від 03.02.2021 вчиненому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу О.С. Горай та у заяві про примусове виконання виконавчого напису від 08.02.2021.

Поряд із цим, у виконавчому написі нотаріуса № 21051 від 03.02.2021 та заяві про примусове його виконання від 08.02.2021 зазначено також адресу проживання боржника ( ОСОБА_1 ) АДРЕСА_1 .

Однак при розгляді цієї справи судом не здобуто доказів того, що інформація про місце проживання боржника є достовірною. Суд звертає увагу, що відповідач жодних доказів на підтвердження того, що на момент прийняття спірної постанови місцем проживання, перебування, роботи позивача або місцезнаходженням його майна була територія м. Києва, не надав. При цьому, позивач заперечив той факт, що він коли небудь проживав у місті Київ як і те, що на момент відкриття виконавчого провадженні там знаходилось його майно.

Оскільки приватний виконавець Мельник Юрій Анатолійович при відкритті виконавчого провадження порушив правила територіальної юрисдикції приватних виконавців, так як, володіючи достовірною інформацією про місце реєстрації боржника, що не належить до його виконавчого округу, прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу, що у свою чергу суперечить Закону № 1404-VІІІ та Інструкції № 512/5, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2021 є протиправною та підлягає скасуванню.

Висновок суду у цій справі узгоджується із висновком якого дійшов Верховний Суд у постанові від 30.04.2020 у справі № 580/3311/19.

Щодо твердження відповідача, що у виконавчому написі № 21051 від 03.02.2021, чітко зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу міста Києва, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , а тому у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, то суд надаючи їм оцінку виходить із таких мотивів.

Суд погоджується із аргументом відповідача про існування презумпції чинності виконавчого напису нотаріуса, зміст якої полягає у тому, що такий виконавчий напис вважається правомірним доки протилежне не встановлено у передбаченому порядку (зокрема у спорі ініційованому зацікавленою особою з метою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню). Суд адміністративної юрисдикції не наділений повноваженнями надавати правову оцінку виконавчому напису. Однак, у публічно правовому спорі щодо правомірності постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2021, суд повинен перевірити чи були підстави вважати, що місцем проживання або перебування боржника або місцезнаходженням його майна є місто Київ (де знаходиться виконавчий округ ОСОБА_2 ).

Як встановлено судом, факт проживання позивача за адресою АДРЕСА_3 не підтверджений жодними належними та допустимими доказами.

Отож, інформацію про "адресу проживання" ОСОБА_1 (боржника) повідомив саме стягувач - ТОВ «Вердикт Капітал». Проте, якщо зареєстроване місце проживання боржника має офіційне підтвердження (відповідні відомості зазначено у паспорті громадянина України), то "адреса проживання" у цьому випадку базується виключно "на словах" стягувача (тобто особи, яка у виконавчому провадженні є заінтересованою стороною).

Суд погоджується, що виконавець не має обов`язку перевіряти вірогідність відомостей, які зазначено у виконавчому документі. Водночас, приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (ч. 2 ст. 4 Закону № 1403-VIII), повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності (ч. 1 ст. 4 Закону № 1403-VIII).

Отримавши заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, в якому, як і в указаному виконавчому документі, зазначено дві різні адреси боржника, приватний виконавець не міг не звернути уваги, що ці адреси, якщо вирішувати питання про прийняття до виконання цього виконавчого документа, відсилають до різних виконавчих округів (Вінницька область та місто Київ відповідно). Звідси виникає потреба з`ясування місця проживання боржника як умови прийняття виконавчого документа до примусового виконання приватним виконавцем, територіальним округом якої є місто Київ.

Окрім цього, аналіз положень Цивільного кодексу України у зіставленні з положеннями Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" дозволяє зробити висновок, що місцем проживання особи є житло, в якому вона проживає (постійно або тимчасово). Особа не обмежена у можливості мати більше, ніж одне місце проживання, проте реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою, яку особа сама вибрала і за якою вестиме листування з фізичними/юридичними особами, контролюючими органами, отримуватиме офіційну кореспонденцію. Відомості про місце проживання вносяться, серед іншого, до паспорта громадянина України.

Як встановлено судом вище, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_4 , і ця інформація міститься у паспорті громадянина України.

Щодо "адреси проживання", яку повідомив стягувач (ТОВ «Вердикт Капітал»), то жодного підтвердження вірогідності цієї інформації немає. Тобто об`єктивних даних, на основі яких можна було б стверджувати, що ОСОБА_1 проживав у м. Києві (хоча б на дату відкриття виконавчого провадження), чи має майно на території цього виконавчого округу, відповідач не надав.

З огляду на викладене, положення законодавства про свободу пересування та вільний вибір місця проживання відповідачу відомі, тож і зрозумілою є відмінність між місцем проживання і "зареєстрованим" місцем проживання. У цьому зв`язку потрібно зауважити, що спільним для обох понять є те, що особа проживає (має право проживати) в обох місцях, водночас для офіційного "спілкування" з фізичними/юридичними особами, контролюючими органами визначає лише одне із них і несе відповідальність за свій вибір (у тому сенсі, приміром, що зареєстроване місце проживання є своєрідним орієнтиром для державних органів, фізичних/юридичних осіб при визначенні територіальної юрисдикції судових справ за участі цієї особи; надсилання поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання є умовою належного повідомлення особи).

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 по справі № 380/7750/20 дійшов висновку, що сама лише вказівка на місце проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою. За описаної вище ситуації визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника ( ОСОБА_1 ). Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон № 1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VІІІ, одним із критеріїв для визначення місця відкриття виконавчого провадження є місце знаходження майна боржника. Однак при розгляді цієї справи відповідачем не надано доказів того, що будь яке майно ОСОБА_1 знаходиться у місті Києві, що теж вказує на протиправність постанови від 16.02.2021 про відкриття виконавчого провадження.

Крім цього, частиною 5 ст. 24 Закону № 1404-УІІІ встановлено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Відповідачем не надано доказів того, що нив вжито вказаних заходів за результатом яких зібрано інформацію про наявність у боржника майна чи його місце роботи на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця (місто Київ).

Щодо посилання відповідача на постанову Верховного Суду 09.12.2020 по справі № 460/3537/20 суд зазначає, що цим судовим рішенням суд касаційної інстанції направив справу на новий розгляд з мотивів неповноти дослідження обставин справи, які мали значення для правильного її вирішення, тому це судове рішення не може слугувати прикладом застосування норми матеріального права у подібних правовідносинах (про це ж вказано у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 в справі № 380/7750/20).

Стосовно посилань відповідача на судову практику Першого апеляційного адміністративного суду суд зазначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України), при цьому суд враховує останню практику суду, а саме постанову Верховного Суду від 31.03.2021 по справі № 380/7750/20.

Відтак, надавши оцінку доводам учасників справи та наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 64523711 від 16.02.2021 прийнята із порушенням норм ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VІІІ, а тому підлягає скасуванню.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню на його користь із відповідача у справі.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича від 16.02.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП № 64523711.

Стягнути із приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича в користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення (ухвалення).

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович (вул. П. Юрія, 6, оф. 16, м. Київ, 02094).

Суддя Богоніс Михайло Богданович