Справа № 280/6481/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Справа № 280/6481/19 провадження №СН/280/4/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМІТ» (69008, м.Запоріжжя, вул.Каліброва, буд.15; )

про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі позивач, ГУ ДПС у Запорізькій області) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМІТ» (далі відповідач, ТОВ «ЗЕМІТ»), в якому позивач просить суд:

1) постановити рішення про накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в Державній казначейській службі України, а саме:

- на електронний рахунок № НОМЕР_1 (електронний адміністративний податок);

2) постановити рішення про накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банках, а саме:

- банківський рахунок № НОМЕР_2 (валюта рахунку 980 українська гривня) у AT «ПУМБ»;

- банківський рахунок № НОМЕР_2 (валюта рахунку 840 долар США) у AT «ПУМБ»;

- банківський рахунок № НОМЕР_2 (валюта рахунку 978 євро) у AT «ПУМБ»;

- банківський рахунок № НОМЕР_3 (валюта рахунку 980 українська гривня) у AT «ПКМБ»;

- банківський рахунок № НОМЕР_4 (валюта рахунку 980 українська гривня) у Запорізькому регіональному управлінні AT КБ «ПриватБанк»;

- банківський рахунок № НОМЕР_5 (валюта рахунку 978 євро) у Запорізькому регіональному управлінні AT КБ «ПриватБанк»;

- банківський рахунок № НОМЕР_6 (валюта рахунку 840 долар США) у Запорізькому регіональному управлінні AT КБ «ПриватБанк»;

- банківський рахунок № НОМЕР_7 (валюта рахунку 980 українська гривня) у Запорізькому регіональному управлінні AT КБ «ПриватБанк»;

- банківський рахунок № НОМЕР_8 (валюта рахунку 643 російський рубль) у Запорізькому регіональному управлінні AT КБ «ПриватБанк»;

- банківський рахунок № НОМЕР_9 (валюта рахунку 980 українська гривня) у АТ «Альфа-Банк» у м. Києві;

- банківський рахунок № НОМЕР_10 (валюта рахунку 980 українська гривня) у АТ «Альфа-Банк» у м. Києві;

- банківський рахунок № НОМЕР_11 (валюта рахунку 980 українська гривня) у АТ «ОТП Банк»;

- банківський рахунок № НОМЕР_12 (валюта рахунку 980 українська гривня) у АТ «ОТП Банк».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на час подання позовної заяви за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 158 456,37 грн. У зв`язку з відсутністю майна, за рахунок якого може бути погашений такий борг, позивач просить застосувати арешт коштів та інших цінностей на рахунках відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків, та в Державній казначейській службі України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2020, яке залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 24.12.2020 касаційну скаргу ГУ ДПС у Запорізькій області задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020 скасовано, справу передано на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Передаючи справу на новий судовий розгляд, Верховний Суд зазначив, що з метою правильного вирішення даного спору та встановлення наявності чи відсутності підстав для застосування до відповідача адміністративного арешту коштів встановленню підлягає факт наявності у відповідача непогашеної суми податкового боргу та відсутності у нього майна, яке може бути використане для його погашення, з підтвердженням відповідними доказами. Наявність таких факторів дає підстави для задоволення вимог контролюючого органу щодо накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку в сумі, що не перевищує суму податкового боргу. Разом з цим, суди першої та апеляційної інстанцій зазначених обставин із посиланням на докази, які підтверджують зазначені обставини, не встановили, а також не надали будь-якої оцінки інформації, наведеній у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Інформаційній базі щодо зареєстрованих транспортних засобів.

18.01.2021 матеріали адміністративної справи надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду, та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд головуючому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 25.01.2021 адміністративну справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 18.02.2021.

Ухвалою суду від 18.02.2021 підготовче засідання відкладено на 17.03.2021.

Ухвалою суду від 17.03.2021 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 14.04.2021.

У судове засідання 14.04.2021 представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначив, що на задоволенні позовних вимог наполягає.

У судове засідання 14.04.2021 представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки на офіційну адресу, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (за посиланням: https://adm.zp.court.gov.ua/sud0870/pres-centr/news2/1091311/).

Відповідно до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

На підставі наявних у суду матеріалів встановлено такі обставини.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ЗЕМІТ» зареєстроване як юридична особа 07.08.2014, номер запису: 0036662, за місцезнаходженням: 69008, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул.Каліброва, будинок 15, здійснює діяльність (код КВЕД): 27.12 Виробництво електророзподільчої та контрольної апаратури (основний); 27.33 Виробництво електромонтажних пристроїв; 27.90 Виробництво іншого електричного устатковання; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання.

За даними інтегрованої картки платника податків станом на 31.03.2019 ТОВ «ЗЕМІТ» має податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 43 697,78 грн., який виник у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих податкових зобов`язань, податкових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, та пені за період з 10.03.2016 по 11.03.2019 (а.с.49-52, 143).

Крім того, за даними інтегрованої картки платника податків станом на 30.11.2019 ТОВ «ЗЕМІТ» має податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 114 758,59 грн., який виник у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих податкових зобов`язань, податкових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, та пені за період з 19.02.2019 по 14.11.2019 (а.с.21-47, 167-172).

На адресу відповідача направлено податкову вимогу форми «Ю» від 15.10.2015 №543-25, відповідно до якої станом на 14.10.2015 сума податкового боргу відповідача за узгодженими податковими зобов`язаннями складає 29 712,00 грн, податкова вимога отримана уповноваженою особою відповідача 11.11.2015 (а.с.248).

До матеріалів справи надано копію Акту перевірки місцезнаходження ТОВ «ЗЕМІТ» від 19.11.2019 №10, за змістом якого не зазначено, що встановлено перевіркою (а.с.55).

Згідно долученої до матеріалів справи інформаційної довідки №187652131 від 06.11.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за кодом , відомості про наявність у відповідача будь-якого майна відсутні (а.с.8-9).

До матеріалів справи надано скріншот пошукового запиту з Інформаційної бази щодо зареєстрованих транспортних засобів стосовно реєстрації транспортних засобів за особою з кодом , відповідно до якого за запитом нічого не знайдено (а.с.10).

Позивач зазначає, що відповідач не сплачує податковий борг, і при цьому не має майна, на яке може бути звернуто стягнення, у зв`язку з чим з метою забезпечення виконання відповідачем податкового обов`язку просить накласти арешт на кошти та інші цінності позивача, що знаходяться в банку та на електроний рахунок в Державній казначейській службі України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України) (за змістом рішення норми наводяться в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 87.1 статті 87 ПК України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України.

Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Отже, норми статті 94 ПК України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від його предмета.

Відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

При цьому сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2020 по справі №804/7201/16, а також у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 по справі №826/16002/14.

Податковий борг в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеної цим Кодексом.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами, визначеними пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

За даними інтегрованої картки платника податків відповідач станом на 31.03.2019 має податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 43 697,78 грн, який виник у період з 10.03.2016 по 11.03.2019, а також станом на 30.11.2019 має податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 114 758,59 грн., який виник у період з 19.02.2019 по 14.11.2019.

При цьому, на виконання вимог статті 59 ПК України контролюючий орган надсилав відповідачу податкову вимогу форми «Ю» від 15.10.2015 №543-25, відповідно до якої відповідачу визначено податковий борг станом на 14.10.2015 в сумі 29 712,00 грн.

Разом з тим, за даними інтегрованої картки платника податків судом встановлено, що станом на 27.12.2017 відповідач не мав заборгованості зі сплати податку на додану вартість (а.с.46, 181), а також мала місцеь ситуація, коли відповідачем погашались податкові зобов`язання в повному обсязі (січень-березень 2018 року, а.с.182).

Крім того, з наданих до матеріалів справи письмових доказів судом встановлено, що податковий борг з податку на прибуток вперше виник у відповідача 10.03.2016 у зв`язку з несплатою самостійно визначеного податкового зобов`язання за податковою декларацією №92761387 від 26.02.2016 (а.с.52).

Таким чином, у зв`язку з погашенням відповідачем податкового боргу контролюючий орган був зобов`язаний направити податкову вимогу на новостворену суму боргу, однак матеріали справи не містять доказів виконання позивачем такого обов`язку.

Крім того, до матеріалів справи не надано доказів того, що контролюючий орган взагалі ініціював процедуру стягнення податкового боргу (відсутні судові рішення про стягнення податкового боргу з рахунків платника податків у банках, або в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відсутні докази направлення інкасових доручень до банківських установ, в яких відкриті рахунки відповідачем, тощо).

Отже, податковий орган не довів наявність у нього права на стягнення суми податкового боргу у розмірі 158 456,37 грн.

Також необхідно зазначити, що згідно з частиною першою статті 179 Цивільного кодексу України (тут і далі у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Статтею 181 Цивільного кодексу України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Згідно з частиною першою статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Верховний Суд у постанові від 10.12.2020 у справі №520/6837/19 зазначив, що наявність у відповідача податкового боргу не є безумовною підставою для застосування адміністративного арешту коштів та інших цінностей, що знаходяться в банку, платника податків, а винятковість адміністративного арешту законодавець чітко пов`язує із обставинами, визначеними пунктом 94.2 статті 94 ПК України, що виникли між платником податків та податковим органом. Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Суд звертає увагу, що видами діяльності підприємства відповідача є, зокрема, виробництво електророзподільчої та контрольної апаратури (основний); виробництво електромонтажних пристроїв; виробництво іншого електричного устатковання, що вимагає наявності певних виробничих потужностей, які відповідають режиму рухомої речі.

Позивач не надав до матеріалів справи будь-яких доказів, що ним здійснювався пошук майна боржника (у тому числі основних засобів), на яке може бути звернено стягнення для погашення податкового боргу, окрім пошуку нерухомого майна та транспортних засобів, зокрема, доказів того, що контролюючий орган вчиненяв дії щодо опису майна відповідача у податкову заставу, здійснював вихід за місцезнаходженням підприємства (адже наданий до матеріалів справи акт перевірки місцезнаходження ТОВ "ЗЕМІТ" №10 від 19.11.2019 взагалі не містить жодної інформації про обставини, встановлені такою перевіркою).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що позивач не довів наявність підстав для накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться у банку, а також на електронному рахунку в Державній казначейській службі України, а тому позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 257, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМІТ» (69008, м.Запоріжжя, вул.Каліброва, буд.15; ) про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2021 року.

Суддя М.О. Семененко