Справа № 826/12930/16
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 826/12930/16

адміністративне провадження № К/9901/16967/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративної справи №826/12930/16

за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» Брайка Станіслава Анатолійовича до Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

за касаційною скаргою Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Аліменка В.О., суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.),

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» Брайко Станіслав Анатолійович звернувся з позовом до Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, в якому просив скасувати постанову від 03 серпня 2016 року №1064-ЦД-1-Е про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів щодо ПАТ «Енергобанк».

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята із порушенням норм законодавства, а тому має бути скасована у судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 22 лютого 2017 року Окружний адміністративний суд міста Києва вирішив:

Відмовити повністю у задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» Брайка Станіслава Анатолійовича.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку є правомірними, оскільки позивачем не надано запитувану інформацію в повному обсязі, що є підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафних санкцій

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 23 травня 2017 року Київський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» Брайка Станіслава Анатолійовича - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року -скасувати, та прийняти нову, якою позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» Брайка Станіслава Анатолійовича - задовольнити.

Скасувати Постанову №1064-ЦД-1-Е від 08.03.2016 року про накладення санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів щодо ПАТ «Енергобанк».

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що позивачем було виконано вимоги запиту Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку в повному обсязі, а отже позивача помилково було притягнуто до відповідальності шляхом винесення постанови про застосування до нього штрафних санкцій.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 23 червня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

У касаційній скарзі скаржник просить постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі №826/12930/16 скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

У касаційній скарзі відповідач наполягає на вчиненні позивачем порушення вимог пункту 10 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», яке полягає у поданні не в повному обсязі інформації до Центрального територіального департаменту на його запит.

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою відповідача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року.

9. 24 липня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшли заперечення позивача на касаційну скаргу.

10. 06 лютого 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.

11. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2018 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Анцупової Т.О., суддів Берзанюка Я.О., Кравчука В.М.

12. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 11 червня 2019 року, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Анцупової Т.О., було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Рибачук А.І., Тацій Л.В.

13. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2021 року прийнято до провадження касаційну скаргу Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 у справі №826/12930/16.

II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, до відповідача надійшла скарга від акціонерів ПАТ «Енергобанк» щодо порушення їх прав, а саме не проведення загальних зборів акціонерів товариства протягом 2013-2015 років, на яких мали бути прийняті рішення щодо нарахування та виплати дивідендів акціонерам.

У зв`язку із зазначеним, керуючись п. 10 ст. 8 Закону, відповідачем направлено керівнику ПАТ «Енергобанк» запит від 07 вересня 2015 року №04/02/3433, яким зобов`язало товариство у строк до 16 вересня 2015 року надати до відповідача інформацію та копії документів: статут ПАТ «Енергобанк» (у діючій редакції); повідомлення про скликання загальних зборів акціонерів ПАТ «Енергобанк» за період із 2013 по 2015 роки, опубліковані у відповідному друкованому виданні (із зазначенням номеру, дати та назви газети); персональні повідомлення про проведення загальних зборів акціонерів ПАТ «Енергобанк» за період із 2013 по 2015 роки, які направлялися акціонерам товариства, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; документи, що підтверджують направлення персональних повідомлень акціонерам товариства про проведення загальних зборів акціонерів ПАТ «Енергобанк» за період із 2013 по 2015 роки, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (реєстр поштових відправлень, платіжні доручення тощо); протоколи загальних зборів акціонерів ПАТ «Енергобанк», на яких приймалися рішення про нарахування та виплату дивідендів акціонерам ПАТ «Енергобанк»; порядок нарахування та виплати дивідендів акціонерам ПАТ «Енергобанк», зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; документи, що підтверджують виплату дивідендів акціонерам ПАТ «Енергобанк» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за періоди нарахування дивідендів.

ПАТ «Енергобанк» повідомлено, що у разі відсутності будь-якої інформації (копій документів), банку необхідно з цього приводу надати ґрунтовні письмові пояснення з наданням підтверджуючих документів.

Запит направлено рекомендованим листом, який вручено 14 вересня 2015 року.

ПАТ «Енергобанк» у відповідь за зазначений вище запит не надано підтверджуючих документів. При цьому, листом від 18 вересня 2015 року №3137/5 ПАТ «Енергобанк» повідомило про те, що за період із 2013 по 2015 роки загальними зборами акціонерів банку рішення про нарахування та виплату дивідендів акціонерам не приймалося, що, згідно з нормами законодавства, грубо порушує права акціонерів.

15 жовтня 2015 року НКЦПФР складено акт №1250-ЦД-1-Е про правопорушення на ринку цінних паперів, яким встановлено факт порушення ПАТ «Енергобанк» вимог п. 10 ст. 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні».

Листом від 15 жовтня 2015 року №849/3 ПАТ «Енергобанк» надано письмові пояснення, з наявної у матеріалах справи копії яких вбачається, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 11 червня 2015 року №370 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Енергобанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 червня 205 року №115 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Енергобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Енергобанк».

03 серпня 2016 року відповідачем прийнято оскаржувану постанову, якою, з урахуванням постанови про виправлення описок від 19 вересня 2016 року, на ПАТ «Енергобанк», за неподання до відповідача інформації, накладено штрафну санкцію у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

16. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Згідно положень статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження Нацкомісії у спірних правовідносинах визначені, зокрема Законом України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» від 30.10.1996 №448/96-ВР (далі - Закон № 448/96-ВР), який визначає правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні.

Згідно ст. 2 вказаного Закону, державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється з метою, зокрема: створення умов для ефективної мобілізації та розміщення учасниками ринку цінних паперів фінансових ресурсів з урахуванням інтересів суспільства; забезпечення рівних можливостей для доступу емітентів, інвесторів і посередників на ринок цінних паперів; гарантування прав власності на цінні папери; захисту прав учасників фондового ринку.

Відповідно до ст. 3 Закону № 448/96-ВР, державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється, зокрема, у формі регулювання випуску та обігу цінних паперів, прав та обов`язків учасників ринку цінних паперів; реєстрації випусків (емісій) цінних паперів та інформації про випуск (емісію) цінних паперів.

Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону визначено, що державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку. Інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринку цінних паперів у межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством.

Основними завданнями Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку є, зокрема, захист прав інвесторів шляхом застосування заходів щодо запобігання і припинення порушень законодавства на ринку цінних паперів, застосування санкцій за порушення законодавства у межах своїх повноважень (ст. 7 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні»).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору цієї адміністративної справи є правомірність винесення відповідачем постанови від 03 серпня 2016 року №1064-ЦД-1-Е про накладення санкції на ПАТ «Енергобанк» за вчинення правопорушення на ринку цінних паперів.

Підставою винесення оскарженої постанови контролюючим органом стало невиконання позивачем вимог запиту від 07 вересня 2015 року №04/02/3433.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, з метою з`ясування дійсних обставин для розгляду скарги акціонерів ПАТ «Енергобанк», відповідач у відповідності до положень пункту 10 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», направив керівнику ПАТ «Енергобанк» запит від 07 вересня 2015 року №04/02/3433, яким зобов`язав товариство у строк до 16 вересня 2015 року надати до відповідача наступну інформацію та копії документів:

- статут ПАТ «Енергобанк» (у діючій редакції);

- повідомлення про скликання загальних зборів акціонерів ПАТ «Енергобанк» за період із 2013 по 2015 роки, опубліковані у відповідному друкованому виданні (із зазначенням номеру, дати та назви газети);

- персональні повідомлення про проведення загальних зборів акціонерів ПАТ «Енергобанк» за період із 2013 по 2015 роки, які направлялися акціонерам товариства, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- документи, що підтверджують направлення персональних повідомлень акціонерам товариства про проведення загальних зборів акціонерів ПАТ «Енергобанк» за період із 2013 по 2015 роки, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; (реєстр поштових відправлень, платіжні доручення тощо);

- протоколи загальних зборів акціонерів ПАТ «Енергобанк», на яких приймалися рішення про нарахування та виплату дивідендів акціонерам ПАТ «Енергобанк»;

- порядок нарахування та виплати дивідендів акціонерам ПАТ «Енергобанк», зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- документи, що підтверджують виплату дивідендів акціонерам ПАТ «Енергобанк» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; за періоди нарахування дивідендів.

Позивача було проінформовано, що у разі відсутності будь-якої інформації (копій документів), банку необхідно з цього приводу надати ґрунтовні письмові пояснення з наданням підтверджуючих документів.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» дивідендом є частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Згідно статті 37 Закону України «Про господарські товариства» статут акціонерного товариства, крім відомостей, вказаних у статті 4 цього Закону, повинен містити відомості про види акцій, що випускаються, їх номінальну вартість, співвідношення акцій різних видів, кількість акцій, що купуються засновниками, наслідки невиконання зобов`язань по викупу акцій, строк та порядок виплати частки прибутку (дивідендів) один раз на рік за підсумками календарного року.

Положеннями статті 13 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що установчим документом акціонерного товариства є його статут, який поміж іншого повинен містити відомості про розмір дивідендів за привілейованими акціями кожного класу в разі їх розміщення товариством, порядок повідомлення акціонерів про виплату дивідендів, порядок скликання та проведення загальних зборів, компетенцію загальних зборів.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про акціонерні товариства» у статуті акціонерного товариства визначається обсяг прав, які надаються акціонеру - власнику кожного класу привілейованих акцій, у тому числі визначається розмір і черговість виплати дивідендів.

Отже з огляду на вищезазначене колегія суддів констатує, що статут є основним документом акціонерного товариства, що має юридичну чинність і регламентує, у числі інших положень, питання діяльності Товариства, а також основні права й обов`язки акціонерів, при цьому виключно цим документом визначається розмір, порядок і черговість виплати дивідендів.

Згідно абз. 1-4 частини 2 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку відповідно до статуту акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців після закінчення звітного року. У разі прийняття загальними зборами рішення щодо виплати дивідендів у строк, менший ніж передбачений абзацом першим цієї частини, виплата дивідендів здійснюється у строк, визначений загальними зборами.

Відповідно до пункту «д» статті 41 Закону України «Про господарські товариства» до компетенції загальних зборів належить: затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) з урахуванням вимог, передбачених цим та іншими законами, визначення порядку покриття збитків.

Відтак, у разі прийняття загальними зборами акціонерного товариства рішення про виплату дивідендів у такого товариства виникає обов`язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у строк, визначений загальними зборами.

Отже законодавець поставив у залежність виплату дивідендів за простими акціями від проведення загальних зборів та прийняття на них відповідного рішення про виплату дивідендів, при цьому для виплати за привілейованими акціями такої залежності положеннями Закону України «Про акціонерні товариства» не передбачено.

Як було зазначено вище, розмір дивідендів за привілейованими акціями кожного класу в разі їх розміщення товариством, порядок повідомлення акціонерів про виплату дивідендів, порядок скликання та проведення загальних зборів, компетенцію загальних зборів, розмір та черговість виплати дивідендів, визначено статутом акціонерного товариства, а отже для з`ясування дійсних обставин пов`язаних з встановлення або спростуванням здійснення виплати акціонерним товариством дивідендів необхідно дослідити положення статуту такого товариства та з`ясувати чи приймались відповідні рішення загальними зборами з приводу вирішення питання виплати дивідендів учасникам товариства (акціонерам) та якщо такі мали місце, який порядок, розмір та черговість з виплати дивідендів було ними затверджено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що листом від 18 вересня 2015 року №3137/5 ПАТ «Енергобанк» повідомило відповідача про те, що за період із 2013 по 2015 роки загальними зборами акціонерів банку рішення про нарахування та виплату дивідендів акціонерам не приймалося, підтверджуючих документів, перелік який визначено у запиті контролюючого органу від 07 вересня 2015 року №04/02/3433, надано не було.

Таким чином позивачем не було виконано вимоги запиту контролюючого органу у необхідному обсязі, оскільки навіть з урахування відомостей з листа позивача від 18 вересня 2015 року про не проведення акціонерами банку загальних зборів з приводу вирішення питання про виплату дивідендів акціонерам, перелік документів, визначених запитом контролюючого органу від 07 вересня 2015 року №04/02/3433 позивачем у повному обсязі надано не було (статут ПАТ «Енергобанк» (у діючій редакції)).

Пунктом 14 статті 8 Закону «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» встановлено, що: Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право накладати адміністративні стягнення, штрафні та інші санкції за порушення чинного законодавства на юридичних осіб та їхніх співробітників, аж до анулювання ліцензії на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів.

15 жовтня 2015 року НКЦПФР складено акт №1250-ЦД-1-Е про правопорушення на ринку цінних паперів, яким встановлено факт порушення ПАТ «Енергобанк» вимог п. 10 ст. 8 Закону.

Відповідно до пункту 10 статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право: надсилати емітентам, особам, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, фондовим біржам та саморегулівним організаціям обов`язкові для виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери та вимагати надання необхідних документів відповідно до чинного законодавства.

У разі неподання, подання не в повному обсязі інформації та/або подання недостовірної інформації до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, згідно з п. 7 ст. 11 Закону, застосовує до юридичних осіб фінансові санкції: у розмірі до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За ті самі дії, вчинені повторно протягом року: у розмірі від тисячі до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

03 серпня 2016 року відповідачем прийнято оскаржувану постанову №1064-ЦД-1-Е , якою, з урахуванням постанови про виправлення описок від 19 вересня 2016 року, на ПАТ «Енергобанк», за неподання до відповідача інформації, накладено штрафну санкцію у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.

Отже з огляду на вищенаведене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку з приводу наявності у відповідача законних підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій шляхом винесення оскарженої постанови.

Натомість суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку, що накладення штрафних санкцій на позивача згідно постанови №1064-ЦД-1-Е від 19 вересня 2016 (03 серпня 2016 до виправлення) є протиправним з огляду на неможливість проведення загальних зборів у зв`язку з введенням у позивача з 13 лютого 2015 по 12 червня 2015 тимчасової адміністрації та не дослідив досконало вимоги запиту контролюючого органу, що у свою чергу і призвело до передчасних висновків суду апеляційної інстанції з цього приводу.

Також колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції з приводу не порушення відповідачем строків притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення на ринку цінних паперів з огляду на положення статті 12 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» та дотримання контролюючим органом строків винесення оскаржуваної постанови, а саме в межах 30 денного строку (30 робочих днів).

Таким чином підсумовуючи, колегія суддів Верховного суду дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а отже підлягає скасуванню.

17. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.

18. Згідно статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що судом першої інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Натомість рішення суду апеляційної інстанції таким критеріям не відповідає та підлягає скасуванню.

З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі №826/12930/16 - скасувати.

3. Постанову Окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/12930/16 - залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді А. І. Рибачук

Л. В. Тацій