Справа № 320/14385/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року № 320/14385/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, викладені у листі-відповіді №1000-0208-8/102959 від 21.12.2020 та №195-20372/М-02/8-1000/21 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про статус народного депутата України";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію за віком відповідно до ч.12 ст. 20 Закону України "Про статус народного депутата" в розмірі 60 відсотків від заробітної плати працюючого нині народного депутата України, починаючи з 27.11.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 вказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 відкрито провадження у справі (за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у період з 11.05.1994 по 12.05.1998 він був обраним народним депутатом України, що давало йому право в майбутньому отримувати пенсію за Законом України «Про статус народного депутата України», однак на час призначення пенсії почав діяти Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VII, яком були відмінені пенсійні права народних депутатів, передбачені Законом України «Про статус народного депутата України». Зазначає, що відповідно до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту обсягу існуючих прав і свобод. Вважає, що вказане порушує його конституційні права, зокрема право на соціальний захист.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України «Про статус народного депутата України» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII ВІД 03.10.2017) пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказаний закон не містить такої підстави для перерахунку пенсій як підвищення заробітної плати працюючих народних депутатів.

У відповідь на відзив позивачем надано суду копію Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі №640/3913/19 за аналогічним позовом.

15.03.2020 позивачем подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме листи Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в яких зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 призначено пенсію на підставі Закону України «Про статус народного депутата України».

Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Харківським РУ ГУ МВС України 05.10.2000.

Позивач з квітня 2017 року перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Київській та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 .

Записами із трудової книжки позивача від 25.08.1975 підтверджено, що з 11.05.1994 по 12.05.1998 він працював у Верховній Раді України, в тому числі з 03.06.1994 на посаді члена Комісії Верховної Ради України.

Згідно з довідкою Апарату Верховної Ради України від 09.12.2020 №20-25/1640, ОСОБА_1 є народним депутатом України Верховної Ради України другого скликання з 11.05.1994. З 03.06.1994 по 12.06.1998 працював на посаді члена Комітету Верховної Ради України з питань законності і правопорядку.

Заробітна плата працюючого народного депутата України станом на 01.12.2020 становить(згідно з Довідкою Апарату Верховної Ради):

- посадовий оклад - 21020,00 грн.;

- надбавка за інтенсивність праці - 21020,00 грн.;

- надбавка за почесне звання «заслужений» - 20%.

27.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону №2790-ХІІ.

У відповідь йому повідомлено про відсутність підстав проведення перерахунку його пенсії.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (Далі - Закон №1058-VI).

Нормативно-правовим актом, який визначає статус народного депутата України у Верховній Раді України та за її межами, встановлює правові і соціальні гарантії здійснення народним депутатом України своїх депутатських повноважень, є Закон України «Про статус народного депутата України» від 17.11.1992 №2790-ХІІ (Далі - Закон №2790-ХІІ).

Згідно з абз.1 ч. 12 №2790-ХІІ (в реакції чинній на момент призначення позивачу пенсії) після досягнення чоловіками 62 років і жінками - пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-VI, та за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої ст. 28 Закону №1058-VI, а також у разі визнання інвалідом I або II групи народному депутату призначається пенсія в розмірі 60% суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Нарахування пенсії здійснюється із суми заробітної плати, що складається з посадового окладу з урахуванням усіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент призначення пенсії.

Відповідно до абз. 11 ч.12 ст. 20 вказаного Закону (в редакції, чинній до 01.01.2015), у разі зміни розміру заробітної плати працюючим народним депутатам відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється з усієї суми місячної заробітної плати працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючих народних депутатів з дня виникнення права на перерахунок пенсій без обмеження граничного розміру пенсії.

Суд відхиляє посилання позивача на вказану норму, оскільки в редакції Закону №2790-ХІІ, чинній на день призначення позивачеві пенсії та в редакції, що діяла на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії відсутнє вказане положення.

Отже, у межах спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Закону №2790-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2015, оскільки позивач набув права на пенсійне забезпечення з квітня 2017 року.

Разом з тим, Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати народним депутатам України.

Вказане стосується також і Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який не містить такої підстави для перерахунку пенсій, як підвищення заробітної плати працюючих народних депутатів.

З аналізу наведених норм вбачається, що на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії норми ч. 12 ст. 20 Закону України «Про статус народного депутата України», що передбачали перерахунок пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення народного депутата, втратили чинність.

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, суд зазначає, що правовідносини щодо перерахунку пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на такий перерахунок (звернення із заявою про перерахунок).

Враховуючи те, що на момент коли, як вважає позивач, виникло у нього право на перерахунок пенсії, в законодавстві відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

На час розгляду даної справи положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» неконституційними не визнавалися.

01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014, згідно п. 28 якого визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій народним депутатам України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII до положень статті 20 вказаного Закону внесено зміни.

Зокрема, згідно з ч.12 ст. 20 Закону №2790-ХІІ (у редакції, що була чинна на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, у зв`язку із набуттям чинності цього Закону, норми ч.12 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України», що передбачали перерахунок пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення народного депутата, втратили чинність.

Відтак, станом на момент виникнення спірних правовідносин відсутнє призначення пенсії і її перерахунок на підставі Закону України "Про статус народного депутата".

Вказаний висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №307/1732/17.

Суд відхиляє посилання позивача на положення ст.22 Конституції України, якою передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, ОСОБА_1 отримує пенсію, призначену відповідно до Закону№1058-IV, відтак відмовою відповідача у здійсненні відповідного перерахунку пенсії, не призведено до зменшення розміру пенсії позивача, яку він отримував до цього, тобто, не відбулося звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Отже, суд адміністративної юрисдикції не наділений повноваженнями давати оцінку оскаржуваним актам індивідуальної дії в аспекті правозастосування нормативно-правових актів, конституційність яких ставиться позивачем під сумнів.

Адміністративний суд може здійснювати перевірку спірного рішення лише за критеріями, передбаченими ст. 2 КАС України, зокрема, чи прийняте відповідне рішення суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), та інших.

Щодо клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи, суд вважає за необхідне вказати, що позивачем не обґрунтовано необхідності врахування листів, виданих ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що свідчить про відсутність у нього права на їх врахуванням та подальшого проведення перерахунку пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

На виконання цих вимог відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача.

Водночас докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.