Справа № 420/14284/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство «Південьдортех» про визнання протиправним та скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправним та скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів від 21.09.2020 року №214830 та №214829.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувані постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21 вересня 2020 року №214830 та №214829 є безпідставними та незаконними, оскільки відповідачем при вирішенні питання про накладення штрафу неповно з`ясовано обставини справи.

Так, позивач зазначив, що відповідачем порушено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 року №1567, позивача про розгляд справи про порушення не повідомлялось та не запрошувалось до участі, справу розглянуто за відсутності позивача.

Також, позивач зазначив, що 01 вересня 2020 року ТОВ «СПМК-17» та ПП «Південьдортех» укладено договір оренди транспортних засобів та механізмів та згідно з акту приймання-передачі транспортних засобів від 01.09.2020 року в порядку та на умовах визначених договорами оренди транспортних засобів, Орендодавець передав, а орендар прийняв у платне користування напівпричіп, а тому на момент здійснення перевірки ТОВ «СПМК-17» не знаходився в статусі перевізника.

Позивач вважає, що відповідно до приписів Закону України «Про автомобільний транспорт» власником транспортного засобу та автомобільним перевізником не завжди є одна і та сама особа, а відповідно до норм чинного законодавства адміністративно-господарські санкції застосовуються виключно до автомобільних перевізників.

Поряд з цим, представником позивача зазначено, що згідно актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, з підстав яких винесено оскаржувані постанови вбачається, що транспортні засоби не належать ТОВ «СПМК-17», тобто такі не перебувають ні у власності, ні у користуванні позивача, що виключає їх відповідальність за відповідні порушення.

Також, позивач зазначив, що довідку про здійснення габаритно-вагового контролю водієві не надавали, жодного документа на підставі якого було визначено вагу транспортних засобів на навантаження на осі, водієві також не було надано, з актів перевірок та постанов про застосування адміністративно-господарських санкцій неможливо встановити на яких вагах проводилось зважування.

Таким чином, позивач вважає, що достовірність та правильність результатів вимірювань при здійсненні зважування транспортного засобу та визначенні навантажень на осі транспортного засобу та його загальної ваги підлягає сумніву.

Відповідачами відзиву до суду не надано.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 19.02.2021 року залучено до участі по справі в якості співвідповідача Державну службу України з безпеки на транспорті, третю особу без самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство «Південьдортех» та розпочато розгляд справи спочатку.

Також вищевказаною ухвалою зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» у разі наявності надати до суду належним чином засвідчені копії банківських виписок на підтвердження отримання коштів за послугу надання в оренду транспортних засобів про які йдеться в позові по справі №420/14284/20 та у разі не надання таких документів у зв`язку з їх відсутності, повідомити з чим такі обставини пов`язано.

Між тим, суд акцентує увагу на тому, що судом ухвалою суду від 19.02.2021 року клопотання представника відповідача (Управління Укртрансбезпеки в Одеській області) в частині продовження строку на надання відзиву (вх.№ЕП/1326/21) задоволено, проте в межах наданого строку, відзиву надано не було.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Так, суд вказує на те що суддя Іванов Е.А. з 08.04.2021 року перебував на лікарняному в зв`язку з чим справу розглянуто в перший день після виходу.

Дослідивши адміністративний позов, письмові пояснення, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» () зареєстроване юридичною особою з 14.09.2011 року, основним видом діяльності якого є 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний) (а.с.16-21).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, напівпричіп марки та моделі Schmitz SKI 24, державний номер НОМЕР_1 належить ТОВ «СПМК-17» (а.с.15).

Відповідно до матеріалів справи, позивачем укладено договір оренди транспортних засобів та механізмів №10/О-20 від 01.09.2020 року з Приватним підприємством «Південьдортех», згідно якого позивач передав в оренду ПП «Південьдортех» у платне користування транспортний засіб: напівпричіп, марки та моделі Schmitz SKI 24, державний номер НОМЕР_1 . Також передача вказаного транспортного засобу підтверджується актом приймання-передачі транспортних засобів та механізмів від 01.09.2020 року (а.с.11-14).

03.08.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №195423. В акті від 03.08.2020 року №195423 зазначено, що водій транспортного засобу марки ВАРЗ МБ4141 К-20, державний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», відповідно до ТТН (товарно-транспортна накладна) від 01.08.2020 року б/н здійснював перевезення вантажу (щебінь) з порушенням нормативних вагових обмежень, а саме на масу здвоєної осі, яка становить 27,5т, що перевищує встановлених законодавством габаритних норм на 20% при перевірці без відповідного дозволу, що є порушенням п. 22,5 ПДР України, за що передбачена відповідальність абз.16 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». (а.с.23).

На підставі вище зазначеного акту Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №214829 від 21.09.2020 року та на ТОВ «СПМК-17» накладено адміністративно-господарський штраф на підставі абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 34 000,00 грн. (а.с.22).

Поряд з цим 04.08.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №195640. В акті від 04.08.2020 року №195640 зазначено, що водій транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, державний номер НОМЕР_3 (який належить ТОВ «Фінбізнесгруп»), з напівпричепом марки SCHMITZ SKI 24, державний номер НОМЕР_1 , (який належить ТОВ «СПМК-17»), відповідно до ТТН від 04.08.2020 року б/н здійснював перевезення вантажу з порушенням нормативних вагових обмежень, що перевищує встановлених законодавством габаритних норм на 34,64% при перевірці без відповідного дозволу, що є порушенням п. 22,5 ПДР України, за що передбачена відповідальність абз.16 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.10).

На підставі вище зазначеного акту Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №214830 від 21.09.2020 року та на ТОВ «СПМК-17» накладено адміністративно-господарський штраф на підставі абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 34 000,00 грн. (а.с.9).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

За приписами частини 3 статті 6 Закону №2344-III, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-III, законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 48 Закону №2344-III, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони.

Відповідно до п. 16 цієї Постанови, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30.

Згідно з п. 3 цих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. (далі - Порядок №879).

Відповідно до пп. 4 п. 2 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з абз. 1 п. 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Таким чином, обов`язок внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів покладено саме на перевізника.

Згідно зі ст. 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію (ст. 33 Закону №2344-III).

Відповідно до абзаців 14, 15, 16 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм без відповідного дозволу.

Таким чином, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.

Така позиція суду відповідає правовому висновку Верховного Суду у поставові від 09.08.2019 справа №806/1450/16 (адміністративне провадження №К/9901/22072/18), який в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковим для врахування, а саме: «Оскільки, вказаний транспортний засіб у відповідності до вимог чинного законодавства був переданий позивачем у користуванні іншій особі, тому позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника, та не може бути суб`єктом відповідальності передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III».

При цьому, відповідно до договору оренди №10/О-20 транспортних засобів та механізмів від 01 вересня 2020 року, укладеного між ТОВ «СПМК-17» (орендодавець) та Приватним підприємством «Південьдортех» (орендар) в порядку та на умовах, визначених цим договором орендодавець зобов`язується передати у платне користування транспортні засоби та механізми, а саме напівпричіп, марки та моделі Schmitz SKI 24, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно акту приймання-передачі транспортних засобів від 01.09.2020 року ТОВ «СПМК-17» (орендодавець) та Приватним підприємством «Південьдортех» (орендар) в порядку та на умовах, визначених договором оренди №10/О-20 транспортних засобів та механізмів від 01.09.2020 року орендодавець передав орендареві, а орендар прийняв у платне користування транспортні засоби та механізми, а саме напівпричіп, марки та моделі Schmitz SKI 24, державний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, на момент здійснення перевірки зокрема яка стосується напівпричіпа, марки та моделі Schmitz SKI 24, державний номер НОМЕР_1 перевізником виступав ПП «Південьдортех» на підставі договору оренди транспортних засобів та механізмів.

Водночас, суд також враховує той факт, що згідно наданих третьою особою ПП «Південьдортех» ТТН та відомостей про вантаж, вбачається, що:

- автомобільним перевізником ПП «Південьдортех», автомобілем ВАРЗ МБ 4141 К-20, державний номер НОМЕР_2 (який належить ТОВ «УЛФ-ФІНАНС») здійснювалось перевезення вантажу щебенева суміш з пункту навантаження с.Мигія, Первомайський р-н, Миколаївська область, до пункту розвантаження с.Горохівка, Вітовський р-н, Миколаївська обл. (ТТН від 01.08.2020 року №157);

- автомобільним перевізником ПП «Південьдортех», автомобілем MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, державний номер НОМЕР_3 (який належить ТОВ «Фінбізнесгруп»), з напівпричепом марки SCHMITZ SKI 24, державний номер НОМЕР_1 , (який належить ТОВ «СПМК-17») здійснювалось перевезення вантажу суміш відсіву з пункту навантаження с.Мигія, Первомайський р-н, Миколаївська область, до пункту розвантаження м.Очаків, Миколаївський р-н, Миколаївська обл. (ТТН від 04.08.2020 року №162).

Відповідачами жодних доказів на спростування наданих до суду відомостей відображених у ТТН від 01.08.2020 року №157 та від 04.08.2020 року №162, як суб`єктом владних повноважень не надано.

При цьому суд враховує, що згідно актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №195423 від 03.08.2020 року та №195640 від 04.08.2020 року, з підстав яких прийнято оскаржувані постанови, досліджувались ТТН від 01.08.2020 року б/н та від 04.08.2020 року б/н по вказаним в них маршрутах.

З огляду на вищенаведене та виходячи з матеріалів справи, які наявні на день розгляду справи по суті, суд зазначає, що перевізником виступало саме ПП «Південьдортех».

Також суд враховує те, що між ПП «Південьдортех» та ТОВ «СПМК-17» укладено Договір поставки щебіню від 01.07.2020 року за яким ПП «Південьдортех» поставляє за визначену ціну щебінь, за який позивач зобов`язаний здійснити відповідні розрахунки. Отже за укладеними між позивачем та третьою особою Договором оренди від 01.09.2020 року №10/О-20 обов`язок по сплаті орендної плати виникає у ПП «Південьдортех», а за Договором поставки щебіню обов`язок оплати за поставлений товар виникає у позивача. Та враховуючи означені обставини та наявність взаємних зобов`язань за укладеними договорами, між ТОВ «СПМК-17» та ПП «Південьдортех», укладено Договір №20/31/03-З від 31.12.2020 року про зарахування зустрічних однорідних вимог, який свідчить про зарахування грошових вимог сторін та про відсутність претензій щодо сплати орендної плати, а також частини коштів за поставлений щебінь.

Відповідно до ст..601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким чином відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів не повинен нести позивач, оскільки він не є перевізником.

Крім того, процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається «Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567.

Відповідно до п. 4, 14, 15, 21, 22, 25, 26, 27 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами державного контролю під час планових, позапланових та рейдових перевірок на підставі направлення на перевірку.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст. ст. 39 і 48 Закону №2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу посадова особа робить запис у дорожньому листі із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до п. 29 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

У разі оскарження постанови про застосування фінансових санкцій стягнення сплачується не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення.

При цьому, «Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 не передбачена можливість розгляду справи про порушення без участі суб`єкта господарювання у разі відсутності інформації щодо вручення суб`єкту господарювання повідомлення про розгляд справи.

Відтак, якщо на розгляд справи про правопорушення не прибула особа, за відсутності доказів належного її повідомлення, це перешкоджає розгляду справи.

Позивачем у позові зазначено, що ТОВ «СПМК-17» про розгляд справи про порушення не повідомлялось належним чином та не запрошувалось до участі, а справу про порушення було розглянуто без участі позивача.

Доказів належного повідомлення позивача про розгляд справи про правопорушення відповідач до суду не надав.

Встановивши, що суб`єкт господарювання не з`явився на розгляд справи про порушення, а докази повідомлення його про час та місце розгляду відсутні, відповідач не мав законних підстав розглядати цю справу по суті.

Позивач не брав участь у розгляді справи про порушення та не надавав пояснення.

Розглянувши справу без участі позивача, відповідач позбавив його права на участь у розгляді справи та права щодо надання пояснень.

Позбавлення заінтересованої особи можливості взяти участь у розгляді справи, яка стосується його безпосередньо, є істотним порушенням процедури розгляду такої справи.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 17.01.2019 по справі №826/1632/17.

Отже відповідач під час розгляду справ про порушення та прийняття спірних постанов порушив вимоги «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів правомірність своїх рішень, не спростував обставини, викладені в позові, а тому постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21.09.2020 року №214830 та №214829 є протиправними та підлягають скасуванню.

Також суд враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження здійснення габаритно-вагового контролю у Порядку №879, зокрема, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю стосовно транспортних засобів, стосовно яких встановлено відповідні порушення та прийнято оскаржувані постанови, що свідчить про безпідставність винесених постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу стосовно вказаних транспортних засобів.

Водночас, решті посилань позивача суд не надає оцінку, оскільки попередні висновки є достатніми підставами для визнання протиправними та скасування оскаржуваних позивачем постанов.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про накладення адміністративно-господарського штрафу на позивача прийнято необґрунтовано, без врахування всіх обставин у справі, а тому такі постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної додано платіжне доручення №82 від 25.11.2020 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2 102,00 грн. (а.с.8).

З огляду на зазначене, та враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2 102,00 грн. з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, як з відповідача який має статус юридичної особи та власний бюджетний рахунок.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17 (21-й км. Старокиївського шосе, буд.30А, Комінтернівський район, Одеська область, 65025, ) до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014), Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №214830 від 21.09.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17, винесену Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №214829 від 21.09.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17, винесену Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області.

Стягнути за рахунок бюджетних Державної служби України з безпеки на транспорті на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.