Справа № 160/3355/21
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

23 квітня 2021 року Справа № 160/3355/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О., -
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації за затримку у виплаті грошової компенсації протиправною; зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті грошової компенсації, -
05 березня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в якій позивач просить суд визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за затримку у виплаті грошової компенсації, яка була нарахована та виплачена відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 р., за період з 22.11.2018 р.по 14.08.2020 р., виходячи із середньоденного грошового забезпечення станом за останні 2 місяці до дати звільнення та у відповідності до довідки, що надана у якості додатка до листа №6/54/22-439 від 25.03.2020 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті грошової компенсації, яка була нарахована та виплачена відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 року, за період з 22.11.2018 року по 14.08.2020 року, виходячи із середньоденного грошового забезпечення станом за останні 2 місяці до дати звільнення та у відповідності до довідки, що надана відповідачем у якості додатка до листа №6/54/22-439 від 25.03.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 160/3355/21 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації за затримку у виплаті грошової компенсації протиправною; зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті грошової компенсації.
Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1 у період з 03.07.2015 року по 22.11.2018 року проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .
У період з 05.08.2015 р. по 10.09.2015 р. позивач приймав участь в антитерористичній операції, у зв`язку із чим отримав статус та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 28.10.2015 р.
Наказом командира військової частини №272 від 22.11.2018 р. ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу військової частини.
Як вбачається із довідки №75 від 31.03.2020 р., при знятті позивача з усіх видів забезпечення та виключенні зі списків особового складу відповідача, позивач мав невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки, що передбачена ст. 16-2 ЗУ "Про відпустки" та пунктом 12 частини 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за весь період проходження військової служби останнім, тобто у період з 2015 р. по 2018 р., компенсація за яку виплачена не була.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що всього станом на дату зняття позивача з усіх видів забезпечення та виключення зі списків особового складу останній мав 56 календарних днів невикористаної додаткової оплачуваної відпустки, що передбачена ст. 16-2 ЗУ "Про відпустки" та п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача із заявою №Г-4 від 10.02.2020 р. про виплату грошової компенсації за невикористані дні відпустки, що передбачена ст.16-2 ЗУ "Про відпустки" та п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за результатами розгляду якої отримав лист №6/54/33-285 від 26.02.2020 р., в якому повідомлялось, що в особливий період припиняється, зокрема, відпустка, що передбачена п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
З метою судового захисту порушених прав, відповідно до вимог ст. 16-2 ЗУ "Про відпустки", п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", 27.04.2020 р. позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до відповідача, у якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій, що передбачена ст. 16-2 ЗУ "Про відпустки" та п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за період з 2015 р. по 2018 р., що сумарно складає 56 календарних днів, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто станом на 22.11.2018 р.; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану позивачем додаткову оплачувану відпустку як учасника бойових дій, що передбачені ст. 16-2 ЗУ "Про відпустки" та п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за період за період з 2015 р. по 2018 р., що сумарно складає 56 календарних днів, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто станом на 22.11.2018 р.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 року позовну заяву позивача до відповідача було задоволено в повному обсязі.
На підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 р. позивачу 14.08.2020 р. було нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій, що передбачені ст. 16-2 ЗУ "Про відпустки" та п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за період з 2015 по 2018 рік.
При цьому, грошова компенсація за затримку у виплаті грошової компенсації, що була нарахована та виплачена позивачу за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020, у розумінні статті 117 Кодексу законів про працю України виплачена останньому не була.
Так, з метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача із заявою від 21.08.2020 р., 11.11.2020 р., 21.01.2021 р. про виплату грошової компенсації за затримку у виплаті грошової компенсації, що була нарахована та виплачена позивачу за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 р. в порядку ст. 117 КЗпП України, однак за результатами даних заяв відповідь не надана.
Сума грошової компенсації за затримку у виплаті грошової компенсації, що була нарахована та виплачена позивачу відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 р., за період з 22.11.2018 р. по 14.08.2020 р., складає 134 353 грн. 50 коп. (сто тридцять чотири тисячі триста п`ятдесят три гривні п`тядесят копійок), виходячи із наступного розрахунку: 312.45*430=134 353.50; 312 грн. 45 коп. середньоденне грошове забезпечення позивача за останні 2 місяці, що передують даті звільнення (відповідно до довідки про середньоденне грошове забезпечення станом на день звільнення позивача, що надана відповідачем у якості додатка до листа №6/54/22-439 від 25.03.2020 р.); 430 кількість робочих днів за період з дати видання наказу №272 від 22.11.2018 р. про зняття позивача з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу відповідача (тобто з дати, коли відповідач повинен був провести остаточний розрахунок із позивачем у відповідності до вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України) по дату фактичного розрахунку, тобто з 22.11.2018 р. по 14.08.2020 р.; 134 353 грн. 50 коп. сума грошової компенсації за затримку у виплаті грошової компенсації, яка була нарахована та виплачена позивачу відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 р., за період з 22.11.2018 року по 14.08.2020 року.
Саме тому, з огляду на вищевикладені обставини, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України позивач звертається до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що останній вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеним КАС України.
Станом на дату винесення рішення, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.
В матеріалах справи міститься довідка від 14.04.2021 р. №67, складена начальником відділу управління персоналом А.В. Шевченко, в тексті якої зазначено, що суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Євгенія Олексіївна в період з, а саме: з 15.03.2021 р. по 19.03.2021р. перебувала у щорічній відпустці; з 22.03.2021 р. по 16.04.2021 р. на лікарняному.
Відтак, оскільки відзив на позовну заяву до суду не надходив, останнє не перешкоджає розгляду справи.
Суд розглянув справу відповідно до ст. 263 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ч.2 данної статті.
Отже, рішення у даній адміністративній справі, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 р., зі змінами, та враховуючи п.3 Розділу VI «Прикінцеві положення», яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), приймається 23.04.2021 р.
Відповідно до ст. 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_5 , копія якого міститься в матеріалах справи.
ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 , копія якого міститься в матеріалах справи.
В матеріалах справи містяться відомості, що ОСОБА_1 у період з 03.07.2015 р. по 22.11.2018 р. проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до трудової книжки Серії НОМЕР_7 , копія якої міститься в матеріалах справи, визначено трудовий шлях позивача ОСОБА_1 .
В матеріалах справиміститься заява ОСОБА_1 від 10.02.2020 р. адресована Командиру військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 10.02.2020 р., в тексті якої позивач просив виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки в період з 2015 р. по 2018 р.
26.02.2020 р. за №6/64/33-285 Військовою частиною НОМЕР_1 було направлено на адресу ОСОБА_1 лист, в тексті якого зазначено, що в особливий період припиняється, зокрема, відпустка, що передбачена п.12 ч.1 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Судом встановлено, що з метою судового захисту порушених прав, відповідно до вимог ст. 16-2 ЗУ "Про відпустки", п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", 27.04.2020 р. позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до відповідача, у якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій, що передбачена ст. 16-2 ЗУ "Про відпустки" та п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за період з 2015 р. по 2018 р., що сумарно складає 56 календарних днів, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто станом на 22.11.2018 р.; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану позивачем додаткову оплачувану відпустку як учасника бойових дій, що передбачені ст. 16-2 ЗУ "Про відпустки" та п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за період за період з 2015 р. по 2018 р., що сумарно складає 56 календарних днів, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто станом на 22.11.2018 р.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій, що передбачена статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за період з 2015 по 2018 рік, що сумарно складає 56 календарних днів, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто станом на 22.11.2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учасника бойових дій, що передбачені статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за період з 2015 по 2018 рік, що сумарно складає 56 календарних днів, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто станом на 22.11.2018 року.
На підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/4624/20 від 04.08.2020 р. позивачу ОСОБА_1 14.08.2020 р. було нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій, що передбачені ст. 16-2 ЗУ "Про відпустки" та п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за період з 2015 по 2018 рік.
Компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій, за період з 2015 по 2018 рік, що сумарно складає 56 календарних днів у сумі 6 991,53 грн. ОСОБА_1 отримав 14.08.2020 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 05.03.2021 року №CPBKJEJFKG6TNKUH.
Грошова компенсація за затримку у виплаті грошової компенсації, що була нарахована та виплачена позивачу за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020, у розумінні ст. 117 Кодексу законів про працю України виплачена останньому не була.
В матеріалах справи містяться відомості, що позивач звернувся до відповідача з відповідними заявами від 21.08.2020 р., 11.11.2020 р., 21.01.2021 р. про виплату грошової компенсації за затримку у виплаті грошової компенсації, що була нарахована та виплачена позивачу за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 р. в порядку ст. 117 КЗпП України.
Станом на дату винесення рішення, матеріали справи не містять будь-яких відповідей від відповідача.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно ч.1 ст.117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Верховний Суд в постанові від 31.10.2019 року по справі №825/598/17 за позовом військовослужбовця до Військової частини НОМЕР_9 про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, дійшов висновку, що спеціальним законодавством, не встановлено відповідальність роботодавця - військової частини, за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику-військовослужбовцю всіх належних сум.
З метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, Верховного Суду прийшов до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 Кодексу законів про працю України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21.11.2011 року у справі №6-60цс11, встановивши, що працівникові в день звільнення не були сплачені належні від підприємства суми, суд на підставі ст.117 Кодексу законів про працю України стягує на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність у цьому своєї вини.
Отже, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується виключення позивача зі списків особового складу військової частини - 22.10.2018 року та проведення остаточного розрахунку з ним відбулося лише 13.10.2020 року, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено приписи ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України.
Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок №100).
Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Так, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 середньоденний розмір грошового забезпечення позивача за останні 2 місяці, що передують даті закінчення проходження служби складає 312,45 грн.
Таким чином сума середньомісячного заробітку позивача за прострочений період складає 134 353,50 грн., виходячи із наступного розрахунку (312,45 грн. (середньоденний розмір грошового забезпечення) * 430 (кількість днів затримки з 22.11.2018 року по 14.08.2020 року)).
Позивачем в позовній заяві зазначено розмір компенсації за час затримки розрахунку на день звільнення в сумі 134 353,50 грн., проте розрахунок позивачем проведено неправильно.
Суд зауважує, що в порівнянні із виплаченою позивачу сумою компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій при звільненні в розмірі 6 991,53 грн., суму компенсації за несвоєчасний розрахунок в розмірі 134 353,50 грн., не можна вважати співмірною, оскільки вона значно перевищує суму такої компенсації.
Так, застосування судом критеріїв зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц.
За висновками Великої Палати Верховного Суду зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати:
- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;
- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;
- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Тобто, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.
При вирішенні даного питання суд враховує такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.
Вказаний підхід застосований Касаційним адміністративним судом під час вирішення справи № 806/2473/18 і наведений у постанові від 30.10.2019.
Враховуючи очевидну не співмірність належних до виплати позивачу сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, середній заробіток за час затримки розрахунку підлягає перерахуванню та виплаті позивачу у розмірі, що дорівнює сумі компенсації за невикористану додаткову відпустку, а саме 6 991,53 грн.
Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, згідно із ч.2 ст.9 КАС України, виходячи за межі позовних вимог, для захисту прав позивача та відновлення порушеного права, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в наступній редакції: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за затримку у виплаті грошової компенсації, яка була нарахована та виплачена відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 р., за період з 22.11.2018 р. по 14.08.2020 р.; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за затримку у виплаті грошової компенсації, яка була нарахована та виплачена відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 року, за період з 22.11.2018 року по 14.08.2020 року у розмірі 6 991,53 грн.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вирішуючипитаннящодорозподілусудовихвитрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктомвладнихповноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації за затримку у виплаті грошової компенсації протиправною; зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті грошової компенсації, та зважаючи на той факт, що позивач у відповідності до ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнуваньВійськової частини НОМЕР_4 , а саме, судового збору.
Керуючись ст. ст. 242 - 244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації за затримку у виплаті грошової компенсації протиправною; зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті грошової компенсації, - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за затримку у виплаті грошової компенсації, яка була нарахована та виплачена відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 р., за період з 22.11.2018 р. по 14.08.2020 р.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за затримку у виплаті грошової компенсації, яка була нарахована та виплачена відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/4624/20 від 04.08.2020 року, за період з 22.11.2018 року по 14.08.2020 року у розмірі 6 991,53 грн.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Суддя Є.О. Жукова