Справа № 160/16201/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
04 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні розрахунку стажу та зарахування до страхового стажу та виплати ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії, з урахуванням періоду роботи з 05.06.1987 по 31.12.1998, у Шахтоуправлінні «Ясинівське» ВО «Совєтськвугілля» наказ № 385-к від 05.06.1987;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 починаючи з 24.04.2019, врахувавши до загального страхового стажу 26 років 5 місяців 21 день період роботи з 05.06.1987 по 31.12.1998, у Шахтоуправлінні «Ясинівське» ВО «Совєтськвугілля» наказ № 385-к від 05.06.1987, та виплатити донараховану суму.
- зобов`язати відповідача відповідно до ст. 382 КАС України подати до суду у 30-ти денний строк після набрання чинності рішенням звіт про виконання судового рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку позивач 24.04.2019 звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсій за віком, яка була призначена 09.08.2019. У вересні 2019 року позивач звернулася до відповідача з заявою щодо розрахунку її страхового стажу. Згідно наданої відповідачем відповіді від 10.09.2019 № 6565/к-09 страховий стаж становить 26 років 5 місяців 21 день. До страхового стажу не зараховано період роботи з 05.06.1987 по 31.12.1998 на посаді старшого інженера з планово-попереджувальних ремонтів та паспортизації обладнання на дільниці «Електромеханічне обладнання 1» в Шахтоуправлінні «Ясинівське» ВО «Совєтськвугілля» наказ № 385-к від 05.06.1987, у зв`язку з тим, що під записом про звільнення стоїть печатка ДВАТ шахта «Ясинівське», а у трудовій книжці відсутня інформація про перейменування. На думку позивача, не включення до страхового стажу всього стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці, є протиправним, призвело до призначення пенсії в меншому розмірі, що і стало підставою для звернення до суду.
18 лютого 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти позову та вказав про необґрунтованість позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідачем зазначено, що при розрахунку стажу позивача до страхового стажу не було зараховано період роботи з 05.06.1987 по 31.12.1998, оскільки в записах трудової книжки відсутня інформація про перейменування, чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок. Так, з 05.06.1987 позивач була прийнята до шахтоуправління «Ясинівське» радянського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Радянськвуголь», а запис про звільнення з 10.10.1999 завірено печаткою ДВАТ шахта «Ясинівське». Пунктом 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок визначено, що якщо під час роботи працівника змінюється назва підприємства, то про це робиться відповідний запис та зазначається підстава перейменування. Оскільки зазначена інформація відсутня в записах трудової книжки позивача, то немає підстав для зарахування оскарженого періоду роботи до страхового стажу.
09 березня 2021 року від позивача надійшли заперечення на відзив, суть і зміст яких аналогічний доводам, викладеним в позовній заяві.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, з 09.08.2019 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії відповідачем розраховано страховий стаж позивача, який становить 26 років 5 місяців 21 день. До страхового стажу не було включено період роботи позивача з 05.06.1987 по 31.12.1998.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 09.11.1977, копія якої міститься у справі, на підставі наказу 385к від 05.06.1987, остання прийнята з 05.06.1987 старшим інженером з планово-попереджувальних ремонтів та паспортизації обладнання у шахтоуправління «Ясинівське» радянського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Радянськвуголь».
Наказом № 817 від 31.10.1989 ОСОБА_1 з 01.11.1989 переведена на посаду провідного інженера з планово-попереджувальних ремонтів та паспортизації обладнання на тому ж підприємстві.
Наказом № 465к від 07.09.1998 позивач переведена на посаду гірноробочого 2 розряду на поверхні.
Відповідно до наказу № 554к від 11.10.1999, ОСОБА_1 звільнена з 10.10.1999 на підставі п.5 ст.36 КЗпП України.
Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.09.2020 № 6565/к-09 для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 05.06.1987 по 31.12.1998 до страхового стажу немає підстав. Обґрунтовуючи відмову, відповідач зазначив, що з 05.06.1987 позивач була прийнята до шахтоуправління «Ясинівське» радянського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Радянськвуголь», а запис про звільнення з 10.10.1999 завірено печаткою ДВАТ шахта «Ясинівське». Оскільки в записах трудової книжки відсутня інформація про перейменування підприємства, відсутні підстави для відповідного зарахування цього періоду до стажу роботи. Період з 01.01.1999 по 10.10.1999 зараховано на підставі відомостей про застраховану особу.
Позивач вважає, такі дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправними та такими, що призвели до призначення пенсії в меншому розмірі від передбаченого чинним законодавством, що і стало підставою для звернення до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними, зокрема, такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.
Так, статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
З аналізу наведених норм випливає, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 має право на пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 48 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених положень, суд доходить висновку, що надання особою до Пенсійного органу уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії за віком потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
У спорі, що є предметом розгляду у даній справі, період роботи позивача з 05.06.1987 по 31.12.1998 підтверджується відповідними записами у її трудовій книжці.
Щодо доводів відповідача на відсутність в записах трудової книжки ОСОБА_1 відомостей про перейменування підприємства на якому вона працювала, як підставу не зарахування до страхового стажу вказаного вище періоду роботи, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказами Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.
Згідно п. 2.4 вказаної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відповідно до п. 4.2 означеної Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Пунктом 1.5 вищенаведеної Інструкції передбачено, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Враховуючи наведене законодавство недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, який звертається за призначенням пенсії, а отже й не може впливати на її особисті права.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
Суд зазначає, що обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки, а не на працівника, тому наявність недоліків у заповненні трудової книжки не може бути підставою для неврахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивача.
Приймаючи до уваги наведене вище, суд зазначає, що відповідачем протиправно не враховано період роботи ОСОБА_1 з 05.06.1987 по 31.12.1998 до загального страхового стажу, що призвело до порушення конституційного права позивача на отримання пенсійного забезпечення у належному розмірі, яке гарантоване державою.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У зв`язку з чим, ефективним способом захисту порушеного права позивача є необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача, врахувавши до загального страхового стажу 26 років 5 місяців 21 день, період її роботи з 05.06.1987 по 31.12.1998 у шахтоуправлінні «Ясинівське», та виплатити донараховану суму.
Вирішуючи питання щодо заявленого позивачем у прохальній частині позовної заяви клопотання про встановлення судового контролю, суд зазначає, що положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме: суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що встановлення судом строку для виконання судового рішення та зобов`язання подати звіт є правом, а не обов`язком суду та не може бути обрано позивачем одним із способів захисту порушеного права.
Водночас, у даному випадку, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень, адже у суду не має достатніх підстав вважати, що відповідач буде перешкоджати його виконанню після набрання ним законної сили.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією № 29 від 24.12.2020 року.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 132, 134, 139, 241, 242 - 246, 255, 262, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні розрахунку стажу та зарахування до страхового стажу та виплати ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії з урахуванням періоду роботи з 05.06.1987 по 31.12.1998, у Шахтоуправлінні «Ясинівське» ВО «Совєтськвугілля».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 24.04.2019, врахувавши до загального страхового стажу 26 років 5 місяців 21 день період роботи з 05.06.1987 по 31.12.1998, у Шахтоуправлінні «Ясинівське» ВО «Совєтськвугілля», та виплатити донараховану суму.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складений 22.03.2021.

Суддя О.В. Царікова