Справа № 440/5551/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/5551/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Вязун К.Ю.,

представників позивача Запорожець В.В., Дрозд О.В.,

представників відповідача - Стельмах І.С., Лебідь Ю.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Комунального підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Державного агентства водних ресурсів України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання відмови протиправною. Під час розгляду справи суд,

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2020 року Комунальне підприємство " Кременчукводоканал " Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного агентства водних ресурсів України про визнання протиправним та скасування рішення Державного агентства водних ресурсів України за підписом завідувача сектору у Полтавській області Держводагентства, оформлене листом від 15.04.2020 №219/пл/21-20 про відмову Комунальному підприємству "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради у видачі дозволу на спеціальне водокористування; визнання протиправною відмови Державного агентства водних ресурсів України в особі сектору у Полтавській області у видачі Комунальному підприємству "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради дозволу на спеціальне водокористування, з підстав викладених у листі від 15.04.2020 №219/пл/21-20 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за місяць до закінчення дії дозволу на спеціальне водокористування від 20.04.2017 № 0964/Пол, позивач звернувся до Держводагентства із заявою про видачу нового дозволу. Не зважаючи на подання позивачем повного пакету документів відповідач відмовив у видачі дозволу листом від 15.04.2020 № 219/пл/21-20. На думку позивача, викладені в листі недоліки документів не є законною підставою для відмови у видачі дозволу на спеціальне водокористування. Обґрунтовуючи порушені права оскарженим листом позивач посилався на можливість застосування до підприємства штрафних санкцій за використання води без отримання дозволу на спеціальне водокористування.

20.11.2021 судом отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що оскаржена відмова у видачі дозволу, оформлена листом від 15.04.2020 № 219/пл/21-20 повністю відповідає вимогам законодавства. Згодом, коли КП "Кременчукводоканал" усунуло недоліки документів йому було видано дозвіл на спеціальне водокористування від 13.07.2020 № 97/Пл/49д-20. Отже, визнання протиправним та скасування відмови, на думку відповідача, не є ефективним способом правового захисту прав позивача.

03.12.2021 судом отримано відповідь на відзив, у якому позивач наполягає на відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на спеціальне водокористування. Також, на думку позивача, лист - відмова та відзив на позовну заяву містять абстрактні, неконкретизовані формулювання. Деякі висновки відповідача, на думку позивача, не відповідають дійсності. Також, на думку позивача, відповідачем у відмові зазначені обставини, які не є підставою для відмови у видачі дозволу. Права позивача оскарженою відмовою порушені, адже відсутність дозволу на спеціальне водокористування матиме наслідком сплату п`ятикратного розміру рентної плати, встановленої статтею 255 ПК України, крім того з позивача буде стягнуто збитки внаслідок самовільного користування водними ресурсами.

29.01.2021 судом отримано додаткові пояснення Держводагентства стосовно можливого нарахування позивачу п`ятикратного розміру рентної плати, встановленої статтею 255 ПК України та стягнення збитків внаслідок самовільного користування водними ресурсами.

Так, підпунктом 3 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцевих положень" Закону України 17 березня 2020 року № 530-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" встановлено, що з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 242 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2021 № 211" затверджено перелік адміністративних послуг, які надаються через центри надання адміністративних послуг у період дії карантину. Зазначеною постановою передбачено, що інші адміністративні послуги надаються з урахуванням епідеміологічної обстановки на відповідній території.

Враховуючи, що послуга "Видача дозволу на спеціальне водокористування" не входить до послуг, які надаються через центр надання адміністративних послуг у період дії карантину, отже, з дня оголошення карантину зупинено перебіг строків звернення за отриманням спірної адміністративної послуги та строки надання цієї послуги.

Окрім того, Законом України від 04.12.2020 № 1071-ІХ у статтю 11 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" включено пункт 2-1 такого змісту "Документи дозвільного характеру, що не обумовлені міжнародними зобов`язаннями або іншими обмеженнями, встановленими законом, строк дії яких закінчується у період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), вважаються такими, дію яких продовжено на період карантину та обмежувальних заходів і протягом трьох місяців з дня його/їх закінчення".

Враховуючи те, що термін дії попереднього дозволу на спеціальне водокористування, виданого КП "Кременчукводоканал" закінчувався 20.04.2020, тобто, в період дії карантину, на думку Держводагентства, він продовжив свою дію до 12.07.2020 (дата отримання нового дозволу).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та призначено судове засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання представника відповідача про об`єднання справ в одне провадження залишено без задоволення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 клопотання представника комунального підприємства "Кременчукводоканал" задоволено. Суд перейшов до розгляду справи №440/5551/20 за адміністративним позовом Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради до Державного агентства водних ресурсів України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання відмови протиправною за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11:40 год. 20 січня 2021 року в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду за адресою: вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

09.03.2021 судом отримано клопотання представника позивача, в якому повідомлено про зміну назви позивача на комунальне підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - КП "Кременчукводоканал").

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

КП "Кременчукводоканал" створено Кременчуцькою міською радою з метою задоволення потреб населення та інших споживачів в послугах водопостачання та водовідведення і одержання прибутку шляхом здійснення комерційної діяльності.

КП "Кременчукводоканал" зареєстроване як юридична особа 27.12.2001, основним видом діяльності підприємства є забір, очищення та постачання води (код КВЕД 36.00).

З метою здійснення статутної діяльності, 20.03.2020 (за місяць до закінчення дії дозволу на спеціальне водокористування від 20.04.2017 № 0964/Пол) КП "Кременчукводоканал" звернулося до Держводагентства із заявою про видачу нового дозволу /т. №1, а.с. 111/.

До заяви позивачем додано обґрунтування потреби у воді з помісячним нормативним розрахунком водокористування і водовідведення; опис та схему місць забору води та скидку зворотних вод; нормативи гранично допустимого скидання (ГДС) забруднюючих речовин у водні об`єкти із зворотними водами; затверджені індивідуальні технологічні нормативи використання питної води.

Листом Держводагентства від 15.04.2020 № 219/пл/21-20 позивачу відмовлено у наданні дозволу на спеціальне водокористування до усунення зауважень внаслідок виявлення недоліків у поданих документах, а саме: невідповідності документів вимогам законів та інших нормативно - правових актів /т. № 4, а.с. 18-20/.

Позивач не погодився з відмовою та звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Державне агентство водних ресурсів України (далі - Держводагентство) - центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів.

Держводагентство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно статті 16 Водного кодексу України до відання центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, в галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів належить, зокрема, видача дозволів на спеціальне водокористування.

Як вже зазначалося судом, 20.03.2020 (за місяць до закінчення дії дозволу на спеціальне водокористування від 20.04.2017 № 0964/Пол) КП "Кременчукводоканал" звернулося до Держводагентства із заявою про видачу нового дозволу.

Після цього позивач неодноразово звертався до Державодагенства з аналогічними заявами від 24.04.2020 № 173/ПЛ/40-20; від 18.06.2020 № 263/ПЛ/40-20, на які відповідачем надано відмови від 19.05.2020 № 284/ПЛ/21-20 та від 07.07.2020 № 410/ПЛ/21-20.

Після звернення позивача із заявою від 10.07.2020 № 298/ПЛ/40-20 йому видано дозвіл на спеціальне водокористування № 97/ПЛ/49д-20 від 13.07.2020.

Зазначені обставини визнаються сторонами у справі, а, отже, не є спірними у цій справі.

Натомість, спірним у цій справі є, зокрема, факт порушення прав та інтересів позивача оскарженою відмовою у видачі дозволу, оформленою листом Держводагентства від 15.04.2020 № 219/пл/21-20.

Надаючи оцінку цій підставі позову суд враховує наступне.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

У постанові Верховного Суду України від 23 травня 2017 року у справі № 800/541/16 підкреслено, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Для визначення інтересу як об`єкта судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово застосовував критерії, які дозволяють виявити наявність або відсутність охоронюваного законом інтересу в особи, яка звертається за судовим захистом. Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який:

- має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права;

- пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;

- є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;

- є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу або скаржнику.

порушений суб`єктом владних повноважень.

Такі критерії визначені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 9901/216/19.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №295/14795/16-а, від 23.11.2018 у справі №296/10121/17, від 29.01.2019 у справі №826/10853/17, від 05.03.2019 у справі № 360/2334/17, від 15.04.2020 у справі №818/294/18.

Разом з тим, суд зауважує, що підпунктом 3 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцевих положень" Закону України від 17 березня 2020 року № 530-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" встановлено, що з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 242 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2021 № 211" затверджено перелік адміністративних послуг, які надаються через центри надання адміністративних послуг у період дії карантину. Зазначеною постановою передбачено, що інші адміністративні послуги надаються з урахуванням епідеміологічної обстановки на відповідній території.

Враховуючи, що послуга "Видача дозволу на спеціальне водокористування" не входить до послуг, які надаються через центр надання адміністративних послуг у період дії карантину, тому з дня оголошення карантину зупинено перебіг строків звернення за отриманням спірної адміністративної послуги та строки надання цієї послуги.

Окрім того, Законом України від 04.12.2020 № 1071-ІХ у статтю 11 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" включено пункт 2-1 такого змісту "Документи дозвільного характеру, що не обумовлені міжнародними зобов`язаннями або іншими обмеженнями, встановленими законом, строк дії яких закінчується у період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), вважаються такими, дію яких продовжено на період карантину та обмежувальних заходів і протягом трьох місяців з дня його/їх закінчення".

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) було запроваджено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року. У подальшому термін дії карантину продовжувався постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Отже, враховуючи те, що термін дії попереднього дозволу на спеціальне водокористування № 0964/Пол від 20.04.2017, виданого КП "Кременчукводоканал" закінчувався 20.04.2020, тобто, в період дії карантину, він є таким, що продовжив свою дію до 12.07.2020, тобто до дати отримання нового дозволу позивачем.

За наведених обставин суд не погоджується з твердженням позивача про те, що права КП "Кременчукводоканал" порушені оскарженою відмовою внаслідок можливості застосування до позивача п`ятикратного розміру рентної плати, встановленої статтею 255 ПК України та стягнення збитків внаслідок самовільного користування водними ресурсами.

Водночас, слід врахувати, що після усунення КП "Кременчукводоканал" недоліків у документах, Держводагенством 13.07.2020 видано дозвіл на спеціальне водокористування № 97/ПЛ/49д-20 /т. № 5, а.с. 36-42/.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року справа №1340/4630/18, від 27.04.2020 у справі №826/17354/17 .

Враховуючи вищенаведене, судом не встановлено порушення прав КП "Кременчукводоканал" відмовою у видачі дозволу, оформленою листом Держводагентства від 15.04.2020 № 21пл/21-20.

Відтак, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (пров. Героїв Бреста, 35 А, м. Кременчук, Полтавська область, ) до Державного агентства водних ресурсів України (вул. Велика Васильківська, 8, м. Київ, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання відмови протиправною повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 квітня 2021 року.

Суддя К.І. Клочко