Справа № 120/1057/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 квітня 2021 р. Справа № 120/1057/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач).

У позовній заяві позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову № 198688 від 13.10.2020 про застосування адміністративно - господарського штрафу в сумі 8500,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, під час якої зупинено транспортний засіб марки Renault (державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 ).

За результатами перевірки виявлено факт перевищення встановлених законодавством вагових норм за відсутності документа, що дає право на проїзд у такому випадку. Постановою Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 13.10.2020 № 198688 за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 8500,00 грн. на підставі абз 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач вважає постанову протиправною, із таких мотивів:

- при проведенні зважування водію не надано для ознайомлення довідки про результати здійснення габаритно - вагового контролю та акту про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів;

- неправомірно застосовано Методику виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі та не враховано специфіку перевезення сипучого вантажу.

Тому з метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Ухвалою від 15.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін в порядку, встановленому ст. 262 КАС України. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

Також цією ж ухвалою замінено Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті його правонаступником - Подільським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки.

19.03.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що 30.08.2020 у пункті габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі Київ-Одеса 452 км.+811 м., посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки RENAULT реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , під час якого встановлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень за відсутності відповідного документа.

Зокрема під час зважування транспортного засобу марки RENAULT реєстраційний номер НОМЕР_3 встановлено навантаження на строєну вісь 23,25 т., при допустимих 22 т. тобто навантаження на строєну вісь перевищує допустиме на 1,25 т. (перевищення у відсотках складає 5,68 %, тобто понад 5%, але не більше 10%).

Тому за результатами перевірки було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 30.08.2020 № 241343, Довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю № 0004506 від 30.08.2020 та розрахунок від 30.08.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд на суму 29,60 євро.

З огляду на викладене, відповідач вважає що постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу № 198688 від 13.10.2020 є правомірною, оскільки позивачем перевищено габаритно - вагові норми понад 5 % за що відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено штраф у розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив на позовну заяву, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований фізичною особою - підприємцем з 14.10.2009. Номер запису: 0001197, вид діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний).

30.08.2020 у пункті зважування Дачне на автомобільній дорозі М-05 Київ - Одеса 452 км.+811 м., посадовими особами Укртрансбезпеки у Одеській області на підставі направлення про рейдову перевірку від 28.08.2020 № 026441, було проведено габаритно-ваговий контроль належного позивачу на праві власності транспортного засобу марки RENAULT модель PREMIUM реєстраційний номер НОМЕР_3 , причіп марки KOGEL модель GN24 реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

Згідно Акту від 30.08.2020 № 241343 під час зважування транспортного засобу встановлено перевищення передбачених законодавством вагових норм на понад 5 % але не більше 10 % при перевезенні вантажу без відповідних документів, що дають право на це. Водій транспортного засобу відмовився від ознайомлення з актом (а.с.31-32).

Згідно результатів зважування 30.08.2020 на пункті зважування Дачне осьове навантаження (нормативно допустиме: 11,22/11,22/24,44 т.; фактичне: 5,87/10,51/23,25 т). При цьому, повна маса автомобіля складала 39,63 т, при нормативно допустимій 40,8 т. (а.с.36).

Того ж дня, складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким нараховано до сплати позивачу 29,60 євро (а.с.35).

Відповідно до повідомлення відповідача від 23.09.2020 № 72997/20/24-20 позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області на 13.10.2020 (а.с.39).

Постановою управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 13.10.2020 № 198688 за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 8500 грн. на підставі норми абз 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.9, 37).

Не погодившись із прийнятою постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п. 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон від 05.04.2001 № 2344-ІІІ), Закон України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон 30.06.1993 № 3353-XII), Закон України, "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 № 2862-IV (далі - Закон від 08.09.2005 № 2862-IV), Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879), Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України № 1306), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з ст. 5 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з ст. 33 Закону від 08.09.2005 № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 30.03.1994 № 198 визначено, що перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно п. 3 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 22.5 ПДР України № 1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т).

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (п.п. 4 п. 2 ч. 1 Порядку № 879).

Згідно з п. 18, 20 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п. 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Як передбачено п. 23 Порядку № 879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Частиною 1 та 2 ст. 48 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Як передбачено ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 30.08.2020 у пункті зважування Дачне на автомобільній дорозі М-05 Київ - Одеса 452 км.+811 м., посадовими особами Укртрансбезпеки у Одеській області на підставі направлення про рейдову перевірку від 28.08.2020 № 026441, було проведено габаритно-ваговий контроль належного на праві власності позивачу транспортного засобу марки RENAULT модель PREMIUM реєстраційний номер НОМЕР_3 , причіп марки KOGEL модель GN24 реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Згідно Акту від 30.08.2020 № 028809 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, під час зважування транспортного засобу марки RENAULT модель PREMIUM реєстраційний номер НОМЕР_3 , причіп марки KOGEL модель GN24 реєстраційний номер НОМЕР_2 встановлено перевищення нормативно допустиме осьове навантаження (нормативно допустиме: 11/11/22 т.; фактичне: 5870/10510/23250 т), тобто навантаження на одну із осей перевищує допустиме на 1,250 т. (перевищення у відсотках складає 5,68 %, тобто понад 5%, але не більше 10%).

Позивачем не оспорюється, що документ який давав би право на проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів під час проведення перевірки, у нього був відсутнім.

Як зазначалося, у п.п. 3 п. 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 4 Правил № 30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Тобто, законодавцем передбачено критичну похибку (відхилення) в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого (відходи насіння), який під час транспортування здатний зсуватися. У даній справі перевищення навантаження на таку вісь становить більше 2% (перевищення 5,68 %).

При цьому, суд оцінює критично посилання позивача щодо специфіки вантажу, зокрема, того, що вантажем було зерно пшениці, яке має властивість пересипатись під час руху транспортного засобу, створюючи при цьому нерівномірне навантаження на осі, з наступних мотивів.

Так, наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" (далі - Правила № 363) на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.

Пунктами 8.20-8.21 Глави 8 Правил № 363 передбачено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню. Виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Згідно з п. 12.1, 12.5 Глави 12 Правил № 363 зазначених правил, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України. Для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Тобто, обов`язок забезпечувати належного (рівномірне) розміщення вантажу покладається на водія, який перевозить такий вантаж. Нерівномірне розміщення вантажу у кузові автомобіля і як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. Крім того, з метою врахування ймовірного зміщення у кузові автомобіля сипучого вантажу передбачені нормативно допустимі відхилення маси автомобіля, однак за результатом габаритно - вагового контролю транспортного засобу позивача встановлено їх недотримання. Тому факт перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5 % знайшов своє підтвердження за результатом дослідження обставин у справі, при цьому, на момент проведення контрольного заходу у водія автомобіля був відсутнім документ, який давав би право на проїзд, що й стало достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення норм ст. 48 Закону № 2344-III та застосування на підставі ст. 60 Закону № 2344-III штрафної санкції у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (8500 грн).

Щодо тверджень позивача про те, що:

- при проведенні зважування відповідачем не надано довідки про результати здійснення габаритно - вагового контролю та акту про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів;

- неправомірно застосовано Методику виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, суд зазначає наступне.

Пункти 12, 13 Порядку № 879 не встановлюють обов`язку для посадових осіб Укртрансбезпеки надавати водієві довідки про результати здійснення габаритно - вагового контролю та акту про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів. Тобто ненадання посадовими особами Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю вказаної документації не свідчить про протиправність їхніх дій, відсутність права використовувати відповідне зважувальне обладнання чи протиправний характер отриманих за результатом контрольного заходу результатів.

Окрім того, з матеріалів справи не вбачається, що водій ОСОБА_1 під час здійснення зважування транспортного засобу просив посадових осіб управління Укртрансбезпеки надати для ознайомлення документи. Крім того судом встановлено, що водій ОСОБА_1 взагалі відмовився від ознайомлення з Актом перевірки від 30.08.2020 № 241343.

Щодо твердження позивача, що відповідачем неправомірно застосовано Методику виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі, оскільки вантаж є сипучим, суд зазначає наступне.

Так, дійсно, на момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 19 Порядку № 879 було передбачено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Проте, оскільки за змістом ст. 4 і 29 Закону 30.06.1993 № 3353-XII , ст. 33 Закону від 08.09.2005 № 2862-IV визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким керувався відповідний орган Укртрансбезпеки, суд вважає, що суб`єктом владних повноважень правомірно проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача та складено відповідні довідку.

Аналогічна висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.09.2018 по справі № 804/5296/17, від 02.08.2018 по справі № 820/1420/17.

Крім того суд критично оцінює посилання позивача на правову позицію Верховного Суду висловлену у постановах від 12.04.2018 у справі № 816/2329/13, від 16.01.2018 у справі № 826/442/13, від 12.06.2018 у справі № 821/597/17, оскільки предметом розгляду цих справ є оскарження податкових повідомлень - рішень, що жодним чином не стосується предмету розгляду цієї справи.

Таким чином, суд відхиляє вказані доводи позивача як такі, що є необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про підтвердження факту перевищення позивачем допустимої ваги вантажного автомобіля за відсутності дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, сума судових витрат, відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню на користь позивача не підлягає.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 143, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 );

Відповідач: Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, 21036) територіальний орган Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович