Справа № 520/2388/21
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
21 квітня 2021 року № 520/2388/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 підйомні допомоги за кожну дату прибуття до нового місця дислокації військової частини: 06.11.2017; 12.03.2018; 02.04.2018; 10.05.2018; 24.12.2018; 08.07.2019, виходячи з відповідного посадового окладу, окладу за військове звання та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказами командира військової частини НОМЕР_2 змінено місце дислокації військової частини, проте внаслідок незаконної бездіяльності Відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу підйомної допомоги у зв`язку з передислокацією у складі військової частини, в порушення вимог чинного законодавства, позивач жодного разу відповідної підйомної допомоги не отримав.

Ухвалою суду від 22.02.2021 відкрито спрощене провадження у справі, витребувано у відповідача довідки щодо місця постійної дислокації ВЧ НОМЕР_2 за період з листопада 2017 по липень 2019 років.

Відповідач не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив на адміністративний позов, в якому в обґрунтування заперечень зазначив, що передислокація військової частини - зміна місця дислокації військової частини, а саме переміщення її з військового містечка, яке вона займає в одному населеному пункті, до іншого військового містечка іншого населеного пункту, здійснюється за рішенням Міністерства оборони України за погодженням з Кабінетом Міністрів України, а з`єднань - за рішенням Президента України. Військова частина НОМЕР_2 свого постійного місця дислокації з моменту реєстрації як юридичної особи і по даний час не змінювала жодного разу з 2000 року, що підтверджується відповідною довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (копія додається). Водночас, зазначив, що ОСОБА_1 не змінював місце роботи (навчання) протягом всього строку виконання військового обов`язку у складі військової частини НОМЕР_2 , а виконував бойове завдання у м.Курахове та АДРЕСА_3 у складі військової частини НОМЕР_2 в зоні проведення антитерористичної операції, за що отримував відповідні надбавки за виконання особливо важливих завдань та особистий внесок в результати служби.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.
Молодший сержант ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посаді командира танку, виконував військовий обов`язок у складі військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_4 ) з 18.04.2017 до 16.03.2020.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 18.04.2017 № 88 молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.04.2017 року №71-РС командиром танка, який прибув для подальшого проходження служби із військової частини польова пошта НОМЕР_5 с. Старичі Львівської області, з 18 квітня 2017 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначеного наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (по особовому складу) від 18.04.2017 року №63-РС на посаду командира танка 1 танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону, наказано вважати таким, що з 18 квітня 2017 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Встановлено оклад за посадою 740 гривень на місяць, шпк «старший сержант».

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.03.2020 № 55 молодшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта - командира танку 2 танковою взводу 3 танкової роти танкового батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 03.02.2020 року №22-РС з військової служби в запас за статтею 26 частиною 5 пунктом 2 підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, наказано вважати таким, що 15 березня 2020 року приступив до здачі справ та посади, цього ж числа справи та посаду здав і направлено на зарахування на військовий облік до Борівського РВК Харківської області. Зараховано до оперативного резерву першої черги на посаду головного сержанта - командира танку. З 15 березня 2020 року виключено із списків особового складу частини та всіх нидів забезпечення.

Як вбачається з інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, місцем реєстрації вч з 2000 року є: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що командиром ВЧ НОМЕР_2 в період служби позивача приймалися накази: № 94 від 06.11.2017, №52 від 12.03.2018, №67 від 02.04.2018, №99 від 10.05.2018, № 268 від 24.12.2018, №149 від 08.07.2019, відповідно до розпоряджень командирів військових частин щодо виконання бойового злагодження та відновлення військової частини місце дислокації військової частини змінювалося:

- наказом №94 від 06.11.2017 з м.Курахове Донецької області на м.Чугуїв Харківської області;

- наказом №52 від 12.03.2018 з м.Чугуїв Харківської області на с.Михайлівка Миколаївської області;

- наказом №67 від 02.04.2018 з с.Михайлівка Миколаївської області на м.Чугуїв Харківської області.

- наказом №99 від 10.05.2018 з м.Чугуїв Харківської області на м Авдіївка Донецької області;

- наказом №268 від 24 12.2018 з м. Авдіївка Донецької області на м.Чугуїв Харківської області;

- наказом №149 від 08.07.2019 з м.Чугуїв Харківської області на м.Авдіївка Донецької області.

Позивач вважає, що вказані накази є підставою для виплати йому підйомної допомоги на кожну дату прибуття до нового місця дислокації військової частини: 06.11.2017; 12.03.2018; 02.04.2018; 10.05.2018; 24.12.2018; 08.07.2019, яка виплачена не була, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку доводам позивача та правомірності дій відповідача, суд виходить з таких приписів діючого законодавства.

Питання соціального захисту військовослужбовців регулюються нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII.

Відповідно до ч. 3 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:

1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;

2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.

Наказом МОУ №370 від 22.10.2001 затверджено Інструкцію про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги.

Так, відповідно до п. 1 зазначеної Інструкції особам офіцерського складу (далі - офіцери), прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку зі зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до примітки до п. 1 зазначеної Інструкції тут і в наступних пунктах Інструкції мається на увазі місце постійної дислокації військових частин і підрозділів, що встановлюється відповідними командирами (начальниками) в межах наданих їм прав.

Відтак законодавчо визначено два види дислокації для військових частин: постійну та тимчасову, які не є тотожними за своєю суттю.

З 30.03.2018 діє новий Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затверджений наказом МО України від 05.02.2018 № 45, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2018 р. за № 247/31699 (далі Порядок № 45).

Підпунктом 7 пункту 4 Порядку № 45 визначено, що підйомна допомога та добові з урахуванням вимог пункту 1 цього Порядку також виплачуються: військовослужбовцям, які призначені на посади в іншу військову частину і прибули до неї в період її перебування поза пунктом постійної дислокації, підйомна допомога виплачується одноразово незалежно від подальшої зміни пункту тимчасової дислокації військової частини (в тому числі в разі повернення її до місця постійної дислокації).

Отже, підхід до визначення підстав виплати підйомної допомоги законодавцем не змінено: зміни пункту тимчасової дислокації військової частини та повернення її до місця постійної дислокації не віднесені до умов, за яких у військовослужбовця виникає право на отримання підйомної допомоги.

Відповідно до Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 вересня 2013 р. за № 1590/24122) (далі Положення № 448), пунктом 1.2 розділу I дані визначення, зокрема, поняттям:

- передислокація військової частини, під яким розуміється зміна місця дислокації військової частини, а саме переміщення її з військового містечка, яке вона займає в одному населеному пункті, до іншого військового містечка іншого населеного пункту;

- військове містечко, під яким розуміється майновий комплекс будівель, споруд, іншого нерухомого військового майна разом з казарменим фондом, житловим фондом, об`єктами соціально-культурного призначення, комунальними спорудами та інженерними мережами, які використовуються для його обслуговування, розміщений на відокремленій земельній ділянці, яка належить до категорії земель оборони.

З аналізу вказаних норм суд приходить до висновку, що в контексті спірних правовідносин під передислокацією військової частини розуміється зміна саме постійного місця розташування військової частини.

Відносно відповідача така зміна не підтверджена даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Абзацом першим пункту 4.3 розділу IV Положення № 448 передбачено, що підставою для прийняття військових частин на квартирно-експлуатаційне забезпечення та зняття з квартирно-експлуатаційного забезпечення є наказ (директива) Міністерства оборони України (далі МО України) стосовно формування, переформування і розформування військових частин або їх передислокації (переміщення).

Абзац перший пункту 4.7 розділу IV Положення № 448 визначає, що підставою для вивільнення військовою частиною фондів і території військового містечка є наказ (директива) МО України стосовно її розформування, переформування, передислокації (переміщення). Відповідний наказ (директиву) МО України щодо проведення організаційних заходів у Збройних Силах України до відома відповідної КЕВ (КЕЧ) та начальника гарнізону для призначення комісії з приймання (передачі) фондів і території військового містечка, квартирного майна та палива доводять органи військового управління, у підпорядкуванні яких перебувають такі КЕВ (КЕЧ) та військові частини.

Отже, передислокація військової частини відбувається за наказами Міністерства оборони України. Відповідних наказів стосовно ВЧ НОМЕР_2 Міністерством оборони України не приймалося, доказів зворотного позивачем до суду не надано, а судом в ході розгляду справи не встановлено.

Крім того, пунктом 4 Інструкції № 370 встановлено, що підйомна допомога офіцерам, прапорщикам (мічманам) і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, виплачується: 4.2. Тим, які переїхали у зв`язку зі зміною постійної

дислокації військової частини або підрозділу, - у новому пункті

постійної дислокації частини (підрозділу) на підставі наказу

командира частини про прибуття до місця дислокації.

Відповідно до п. 2 Порядку № 45 право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає: на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.

Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що визначальними умовами для отримання військовослужбовцем підйомної допомоги у зв`язку зі зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) є наявність таких підстав: зміна постійної дислокації військової частини; прибуття в пункт нової постійної дислокації військової частини; зміна місця проживання військовослужбовця у зв`язку зі зміною постійної дислокації військової частини; наказ командира частини про прибуття до місця дислокації.

Наявності вказаних умов при розгляді справи судом не встановлено.

З огляду на зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2021 року.

Суддя Білова О.В.