Справа № 160/2334/21
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2021 року Справа № 160/2334/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Букіної Л.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (в письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 16.02.2021 надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» до Державної податкової служби України, в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 21.01.2021 № 258/ІПК/99-00-04-01-03-06.
В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що Приватне акціонерне товариство «Суха Балка» (надалі за текстом - ПрАТ «Суха Балка», Позивач) звернулось до Державної податкової служби України (надалі за текстом - Відповідач, ДПС України), із запитом № 61.6/1116 від 22.06.2020 про отримання індивідуальної податкової консультації щодо застосування змін до Податкового кодексу України при формуванні рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин з наступного питання: «1) чи вірно ПрАТ «Суха Балка» розуміє, що зміни відповідно до п. 1. Розділу ІІ Прикінцевих положень України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 №466-ІХ, з урахуванням п.п. 4.1.4, п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, застосовується платниками податків з 01.01.2021 року?». Проте, надана ДПС індивідуальна податкова консультація від 05.08.2020 № 3187/ІПК/99-00-04-03-03-06 є протиправною, оскільки суперечить нормам чинного податкового законодавства та порушує права та законні інтереси ПрАТ «СУХА БАЛКА», а отже є такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 22.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідач ухвалу суду про відкриття провадження в адміністративній справі №160/2334/21 разом із копією адміністративного позову з додатками отримав 09.03.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, оригінал якого міститься в матеріалах справи, проте не скористався своїм правом на подання відзиву у встановлений судом строк.
Згідно із ч. 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивачем надано 19.04.2021 додаткові пояснення та докази, а саме копію індивідуальної податкової консультації від 31.03.2021, яка надана ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» саме з питання ,з яким до Відповідача двічі звертався Позивач.
Дослідивши в сукупності письмові докази, долучені до матеріалів справи, письмові пояснення позивача, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що основним видом діяльності ПрАТ «СУХА БАЛКА» є добування корисних копалин, а саме залізної руди, що здійснюється на підставі спеціальних дозволів на користування надрами. А тому, позивач є платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.
Зміна розрахункових величин плати за надра відбувалась відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 №466-ІХ, який набрав чинності 23 травня 2020 року.
Для ПрАТ «СУХА БАЛКА» зміна розрахункових величин призвела до значного підвищення рентної плати.
ПрАТ «СУХА БАЛКА» звернулось до ДПС України із запитом № 61.6/1116 від 22.06.2020 про надання індивідуальної податкової консультації щодо змін до Податкового кодексу України при формуванні рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, зміни до розмірів коригуючого коефіцієнту до ставок рентної плати, зміни до розділу ІІІ Податкового кодексу України «Податок на прибуток», щодо зміни вартісних критеріїв віднесення МНМА до складу основних засобів, застосування «Виробничого методу» до нарахування амортизації, внесення змін до переліку доходів та витрат, що впливають на фінансовий результат тощо, а саме:
1) чи вірно ПрАТ «Суха Балка» розуміє, що зміни відповідно до п. 1. Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 №466-ІХ, з урахуванням п.п. 4.1.4, п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, застосовується платниками податків з 01.01.2021 року?».
17.07.2020 ДПС України повідомила позивача про продовження строку розгляду звернення на 15 календарних днів до 03.08.2020 включно.
- за період з 01.04.2020 по 22.05.2020 - за обсяг товарної продукції видобутої за такий період із застосуванням ставок Рентної плати та коефіцієнтів до них, що діяли до набрання чинності Законом;
- за період з 2.05.2020 по 30.06.2020 за обсяг товарної продукції видобутої за такий період із застосуванням ставок Рентної плати та коефіцієнтів до них, що визначені законом.
Також відповідач, посилаючись на п.п. 14.1.138 п. 14.1 ст.14, п. 49.19 ст.49 Податкового кодексу України, зазначив, що враховуючи положення п.п. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 Кодексу та відповідно до п. 49.18. ст. 49 Кодексу для цілей податку на прибуток підприємств базовим звітним (податковим) періодом є календарний квартал, то платники, які прийняли рішення про застосування з ІІ кварталу 2020 року «виробничого» методу нарахування податкової амортизації до основних засобів, амортизацію яких розпочато за іншим методом, зобов`язані провести інвентаризацію цих об`єктів основних засобів станом на 01.04.2020. Водночас зауважено, що Кодекс не передбачає можливості прийняти рішення після 31.12.2020.
Позивач, вважаючи, що надана ДПС України індивідуальна податкова консультація від 05.08.2020 № 3187/ІПК/99-00-04-03-03-06 є протиправною, оскільки суперечить нормам чинного законодавства та порушує права та законні інтереси ПрАТ «СУХА БАЛКА», а отже є такою, що підлягає скасуванню, оскаржило її в судовому порядку, шляхом звернення з адміністративним позовом до суду.
19.10.2020 Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі № 160/9849/20, яким суд позов ПрАТ «Суха Балка» до ДПС України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації - задовольнив повністю. Рішенням суду визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 05.08.2020 №3187/ІПК/99-00-04-03-03-06.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 160/9849/20 набрало законної сили 19.11.2020.
Враховуючи висновок Дніпропетровського окружного адміністративного суду, який викладений у рішенні від 19.10.2020 у справі № 160/9849/20, позивачем повторно направлено запит № 61.6/2427 від 23.12.2021 про надання індивідуальної податкової консультації у письмовій формі, з наступного питання:
« 1. Чи вірно ПрАТ «СУХА БАЛКА» розуміє, що зміни відповідно до п. 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 № 466-IX, з урахуванням п.п. 4.1.4, п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, застосовуються платниками податків з 01.01.2021 року?».
Позивачем 29.01.2021 отримано індивідуальну податкову консультацію від 21.01.2021 № 258/ІПК/99-00-04-01-03-06, в якій ДПС України зазначила, що Верховна Рада України прийняттям Закону України від 17 грудня 2020 року №1117-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збору даних та інформації, необхідних для декларування окремих об`єктів оподаткування» підтвердила свою позицію щодо набрання чинності Закону в частині Рентної плати, зокрема, коригуючих коефіцієнтів до її ставок з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто з 23 травня 2020 року.
Слід зазначити, що при наданні індивідуальної податкової консультації від 21.01.2021 № 258/ІПК/99-00-04-01-03-06 Відповідач не посилався на висновки суду, надані за результатами розгляду попередньої індивідуальної податкової консультації (від 05.08.2020 № 3187/ІПК/99-00-04-03-03-06), яка була предметом спору у справі № 160/9849/20, а тому слід вважати, що оскаржена індивідуальна податкова консультація не надавалась на виконання рішення суду у справі № 160/9849/20. А тому, адміністративні справи № 160/9849/20 та 160/2334/21 не пов`язані між собою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з такого.
У справі, що розглядається, є спірним період, з якого необхідно позивачу застосовувати збільшену ставку рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин: з дати набрання чинності Закону України від 16 січня 2020 № 466-IX (23.05.2020), або з наступного бюджетного року (01.01.2021).
Згідно п.п. 14.1.172 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.
П.п. 14.1.217 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що рентна плата - загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води; за спеціальне використання лісових ресурсів; за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України.
Відповідно до п.п.52.1 та 52.2 ст.52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
Згідно з п.53.2ст.53 вказаного Кодексу платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.
Платник податків звернувся до відповідача щодо надання податкової консультації з питань застосування зміни відповідно до п. 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 №466-ІХ, з урахуванням п.п. 4.1.4, п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, а саме періоду застосування зазначених змін.
На думку позивача, оскаржена індивідуальна консультація суперечить положенням Податкового кодексу України.
Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 № 466-ІХ, встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім:
- змін до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14, абзаців десятого, двадцять першого пункту 42 1.2, абзаців сьомого, восьмого пункту 42 1.5 статті 42 1, пункту 64.5 статті 64, підпункту 78.1.21 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, підпункту "е" підпункту 141.4.1, абзаців восьмого - одинадцятого підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141, статті 256, підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, що набирають чинності з 1 липня 2020 року;
- змін до підпунктів 14.1.49, 14.1.162, 14.1.265 пункту 14.1 статті 14, підпункту 17.1.16 пункту 17.1 статті 17, підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2, підпункту 39.4.7 пункту 39.4 статті 39, пунктів 44.6, 44.7 статті 44, абзаців першого та другого пункту 53.1 статті 53, пунктів 58.1, 58.2 статті 58, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78, пунктів 86.7, 86.8 статті 86, статей 102, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 123, 124, 126, 128, 129, 130, 131, підпункту 133.1.5 пункту 133.1 статті 133, підпункту 134.1.7 пункту 134.1 стані 134, підпунктів "в" - "д" пункту 137.5, пункту 137.9 статті 137, пунктів 140.1, 140.2 статті 140, підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140, пунктів 170.13, 170.13 1 статті 170, пункту 277.1 статті 277, підпункту 1 пункту 297.1, пункту 297.6 статті 297 Податкового кодексу України, що набирають чинності з 1 січня 2021 року;
- доповнення Податкового кодексу України статтями 39-2, 112-1, 125-1, що набирають чинності з 1 січня 2021 року;
змін до підпунктів 14.1.56 3, 14.1.56 4, 14.1.107, 14.1.109, 14.1.114, 14.1.148, 14.1.190, 14.1.212 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 19 1.1.13, 19 1.1.16 - 19 1.1.18 пункту 19 1.1 статті 19, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 215.1, підпунктів 215.3.2, 215.3.2 1, 215.3.3, 215.3.3 1 пункту 215.3 статті 215, пункту 221.2 статті 221, підпункту 222.1.2 пункту 222.1 статті 222, статей 226 і 227, назви та пунктів 228.1 -228.4, 228.7 - 228.9 статті 228, пункту 17 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, що набирають чинності з 1 січня 2021 року.
Цей Закон опубліковано в газеті «Голос України» 22 травня 2020 року, отже він набрав чинності з 23 травня 2020 року, за виключенням окремих змін, наведених вище.
Таким чином, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 № 466-ІХ, зміни до порядку формування рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, зміни до розмірів коригуючого коефіцієнту до ставок рентної плати, зміни до розділу ПІ Податкового кодексу України «Податок на прибуток», щодо зміни вартісних критеріїв віднесення МНМА до складу основних засобів, застосування «Виробничого методу» до нарахування амортизації, внесення змін до переліку доходів та витрат, що впливають на фінансовий результат тощо, набрали чинності з 23 05.2020.
Проте, відповідно до положень п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 № 466-ІХ, внесено зміни до великої кількості елементів податків та зборів, податкових пільг та механізмів обчислення та справляння податків та зборів, а тому, з урахуванням принципу стабільності та дати набрання чинності Законом, мають набувати чинності не раніше наступного бюджетного року, тобто з 01.01.2021.
У частині наведених вище змін, цей принцип порушено, оскільки зміни були внесені фактично протягом бюджетного року, отже, склалась ситуація, коли порядок внесення змін до Податкового кодексу України порушує інші норми цього Кодексу.
Судом також встановлено, що надана Відповідачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» індивідуальна податкова консультація від 31.03.2021, містить протилежний висновок Відповідача, який наведено в оскарженій індивідуальній податковій консультації, а саме Відповідачем зазначено, що «Закон України № 466 опублікована у виданні «Голос України» № 84 (7341) від 22 травня 2020 року. Пунктом 1 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 466 встановлено, що Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його офіційного опублікування, однак з урахуванням принципу стабільності та дати набрання чинності Закону № 466, зміни мають набувати чинності не раніше наступного бюджетного року, тобто з 01 січня 2021 року.».
Отже, Відповідачем порушено п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, яким встановлено рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу.
Суд зазначає, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (стаття 41 Конституції України).
Європейський суд з прав людини у справі «Федоренка проти України» у рішенні від 30 червня 2006 року у § 21 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може виступати у формі не тільки майна, а й «виправданих очікувань» від ефективного використання права власності. У рішенні ЄСПЛ у справі «Стретч проти Об`єднаного Королівства» від 24 червня 2003 року майном, у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції (встановлює право особи на мирне володіння своїм майном), вважається, зокрема, «законне і обґрунтоване очікування набути майно або майнове право».
Таким чином, наявність згаданої вище норми Податкового кодексу України породжує у платників податків обґрунтовані «законні очікування» щодо майна (податку), який підлягає (або не підлягає) сплаті в наступному податковому періоді, за умови збереження або відчуження власного майна. Виходячи з цього платник податків може скористатись можливістю захистити на його думку порушене право та інтереси з огляду на доведеність чи реальність такого порушення в іншій спосіб, зокрема, пред`явленням позову про відшкодування шкоди.
Європейський суд з прав людини у справі 41/74 Yvonne Van Duyn vs Home Office зазначає, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи можуть покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть коли вони закріплені в нормативному акті, який взагалі не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом відповідальності держави, котрий полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для уникнення відповідальності. Якщо держава затвердила певну правову концепцію, якою в описаному випадку є стабільність податкового законодавства, то вона чинить протиправно, коли відступає від заявленої поведінки або політики, оскільки погодження такої політики (поведінки) дало підстави для виникнення обґрунтованих очікувань в осіб щодо її дотримання державою чи органом публічної влади.
Отже, актуальна практика Європейського Суду з прав людини та Верховного Суду спирається на такі загально-правові категорії як «непорушність прав», «якість та точність закону», «стабільність та остаточність судових рішень», «законні очікування» тощо. Названі поняття можна узагальнити принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави. Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).
Для безперешкодної реалізації прав людини та громадянина кожен повинен бути впевнений в тому, що гарантовані йому права є непорушними та підлягають належному захисту. Даний принцип закріплений на рівні Основного закону - Конституції України - та є основоположним для правової держави.
Відповідно до положень Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст. 21); конституційні права і свободи людини не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані (ст. 22); конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64).
Міжнародне співтовариство ставить доволі високі вимоги до якості законів, ясності їхнього формулювання, правильного тлумачення та коректного застосування. Венеціанська комісія у своїй доповіді від 04 квітня 2011 року «Верховенство права» вказала, що правова визначеність є елементом верховенства права та є істотно важливою для питання довіри до судової системи. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону легко доступним, закон має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку. Як вказав Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ольссон проти Швеції», норма національного закону не може розглядатися як право, якщо її не сформульовано з достатньою точністю так, щоб громадянин мав змогу, якщо потрібно, з відповідними рекомендаціями, до певної міри передбачити наслідки своєї поведінки.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін). Окрім того, Європейський суд зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України», «Кантоні проти Франції»).
Підпунктом 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України встановлено, що податкове законодавство України ґрунтується на презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Таким чином, прийняття рішення платником податків про застосування змін до Податкового кодексу України, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 № 466-ІХ, з урахуванням принципу стабільності, тобто з 01.01.2021, - повинно трактуватись на користь такого платника податків.
Вказані обставини залишилися поза увагою контролюючого органу, що з урахуванням помилкового аналізу нормативно-правових актів України призвело до надання протиправної індивідуальної податкової консультації, яка суперечать наведеним нормам права.
З огляду на наведене, індивідуальна податкова консультація Державної податкової служби України від 21.01.2021 № 258/ІПК/99-00-04-01-03-06 є необґрунтованою, прийнята без урахування рішення платника податку та такою, що суперечить вимогам податкового законодавства, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до абз.2, 3 ст.53.2 Податкового кодексу України скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.
Враховуючи, що редакція п. 53.3 ст. 53 Податкового кодексу України на дату ухвалення рішення у цій справі зобов`язує контролюючий орган надати нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків суду, тобто такий обов`язок виникає у відповідача у силу закону та не потребує додаткового відображення в резолютивній частині судового рішення.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому відповідно до вимог 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати зі сплати судового збору, які сплачені позивачем в сумі 2270,00 грн. відповідно до платіжного доручення №1141 від 12.02.2021, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 21.01.2021 № 258/ІПК/99-00-04-01-03-06.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна