Справа № 200/732/21-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 р. Справа№200/732/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., при секретарі судового засідання - Шташаліс О.О., за участю представника позивача - Аксельрод М.І., представника відповідача - не з`явився, розглянув у судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA700100/2020/000014/1 від 27.07.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA700100/2020/00026 від 27.07.2020.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем для підтвердження митної вартості товару основним методом - за ціною контракту, у відповідності до ст. 53 Митного кодексу України, при митному оформленні вапняку флюсового подрібненого, належним чином і в повному обсязі були виконані вимоги Митного законодавства, і надані митниці всі документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість вказаного товару. Посилаючись на те, що представлені до митного оформлення документи не містили будь-яких розбіжностей, а тому наявні підстави для розрахунку митної вартості товару шляхом застосування першого методу, вважає, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів, та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, є протиправними, та такими, що підлягають скасуванню.

До суду від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач зазначив, що під час виконання митних формальностей в рамках реалізації положень статей 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України в напрямку контролю за правильністю визначення митної вартості, за результатами опрацювання поданих для підтвердження митної вартості документів у посадової особи митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності задекларованої митної вартості, що зумовлює необхідність витребування додаткових документів. Неподання на законну вимогу митного органу документів, передбачених частинами 2-4 статті 53 МК України, а також частиною 18 статті 58 МК України (а отже, не доведення відсутності впливу взаємозв`язку покупця і продавця), аналіз наявної у митному органі цінової інформації на подібний товар з інших джерел послугували обґрунтованою підставою для коригування митної вартості. Ані під час декларування товару, ані після випуску його у вільний обіг, ПрАТ "ММК ім.ІЛЛІЧА" не виконано вимоги, передбачені частиною 4 статті 53 МК України, тобто не надано документу про оплату за товар, а також інші документи, подання яких є обов`язковим. Крім того, не виконано вимоги частини 18 статті 58 МК України, тобто не показано, що задекларована митна вартість є близькою до вартості однієї з нижченаведених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу. Митницею дотримано вимоги МК України щодо порядку визначення митної вартості товару, а спірні рішення про коригування та картка відмови прийняті у відповідності з чинним законодавством України, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.01.2021 відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 17.02.2021.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.02.2021 відкладено розгляд справи для надання додаткових доказів на 10.03.2021.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 23.03.2021.

23.03.2021 розгляд справи було відкладено до 06.04.2021 для надання додаткових доказів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПрАТ «ММК імені Ілліча») є юридичною особою, , місцезнаходження: вул. Левченко, буд. 1, м. Маріуполь, Донецька область.

Відповідач - Азовська митниця Держмитслужби, місцезнаходження: пр. Луніна, буд. 1, м. Маріуполь, Донецька область; .

16.05.2019 між METINVEST INTERNATIONAL SA (надалі - Продавець) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (надалі - Покупець) було укладено контракт № M1SA - ILYICH 05-19-AYD (надалі Контракт) на постачання продукції (надалі - Товар).

01.07.2020 було укладено Додаток № 13 до Контракту, згідно якого Покупець (позивач) зобов`язувався оплатити та прийняти, а постачальник поставити в липні 2020 року наступний Товар:

- вапняк флюсовий подрібнений фракція 50-100 мм, в кількості 12 400,00 МТ (+/- 10% в опціоні). Умови поставки: CIF FO МАРІУПОЛЬ, Україна, Incoterms 2010. Вартість за 1 МТ - 13,96 доларів СІІІА, загальна вартість 190414,00 доларів СІІІА (з урахуванням опціону 10%). Дата навантаження з 15.06.2020 по 17.06.2020 р. Умови оплати: не пізніше, ніж через 60 днів від дати коносамента.

27.07.2020 для підтвердження митної вартості товару за основним методом - першим (за ціною договору (контракту)), у відповідності до ст. 53 МК України, при митному оформленні товару, були надані Азовській митниці Держмитслужби разом з митною декларацією UA700100/2020/003604 від 27.07.2020 документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість вказаного товару, а саме: контракт № MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019 з Додатком (специфікацією) № 13 від 01.07.2020; зміна № 1 від 01.07.2019 до контракту № MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019; зміна № 2 від 29.04.2020 до контракту № MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019; інвойс № 93346182 від 03.07.2020; договір з третіми особами CTR від 01.05.2020; рахунок з третіми особами № IHR059 від 03.07.2020; поліс страхування № ТС 6431 від 07.07.2020; калькуляція № б/н від 07.07.2020; прайс-лист виробника «AUDIN MADENCILIK INSAAT AS FALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI.» б/н від 12.06.2019 лист виробника «AUDIN MADENCILIK INSAAT AS FALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI.» №100 від 13.11.2019 про відсутність каталогу продукції.

Під час виконання митних формальностей в рамках реалізації положень статей 54, 55, 58, 335 МК України в напрямку контролю за правильністю визначення митної вартості, за результатами опрацювання поданих для підтвердження митної вартості документів у посадової особи митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності задекларованої митної вартості, що зумовлює необхідність витребування додаткових документів. Підставою для витребування додаткових документів від позивача послугували такі обставини:

По-перше, спрацювання автоматизованого профілю ризику за напрямком митної вартості. Під час автоматизованої обробки інформації згідно поданої митної декларації № UA700100/2020/003604 мало місце спрацювання профілів ризику та в автоматичному режимі сформовано перелік обов`язкових до виконання митних формальностей під кодами: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості» із повідомленням наступного змісту: «Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству (рішення UA700100/2020/000010/1 від 16.06.2020. Станом на день розгляду справи зазначене рішення не скасоване). Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості. Проаналізувати зазначене рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару.»; 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» із зазначенням підстави: «за результатом аналізу рішення про коригування митної вартості UA700100/2020/000010/1 необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості (Витяг з АСМО «Інспектор» із переліком митних формальностей).

По-друге, встановлення за результатами аналізу й оцінки ризику факту того, що поставка оцінюваного товару здійснювалася за непрямим (посередницьким) контрактом. Документи, подані до митного оформлення, безпосередньо вказують на те, що контракт, укладений позивачем, є «непрямим», що підтверджується документами: контракт купівлі-продажу від 16.05.2019 № MISA-ELYICH 05-19-AYD із змінами від 01.07.2019 №1, від 29.04.2020 №2, укладений між позивачем (покупець) та компанією «METINVEST INTERNATIONAL SA» (Швейцарія) - продавець. При цьому, відправником (експортером) товару виступає інша компанія - «AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TICXTD.STI.» (Туреччина) (графа 2 митної декларації).

По-третє, встановлення факту того, що покупець і продавець оцінюваного товару є пов`язаними особами. Згідно з відомостями, які наведені у наданій декларантом МД № UА700100/2020/003604 та декларації митної вартості до неї встановлено що, продавець (METINVEST INTERNATIONAL SA) та покупець (ПрАТ "ММК ІМ.ІЛЛІЧА») є пов`язаними особами в розумінні статті 15 Угоди. Вказаний факт підтверджено декларантом в графі 9(а) декларації митної вартості та у листі ПрАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА» від 04.07.2020 № 101/11932. Отже із графи 9 декларації митної вартості, поданої разом із МД № UА700100/2020/003604 від 27.07.2020, декларантом задекларовано факт пов`язаності між собою покупця і продавця, а також що такий взаємозв`язок не вплинув на ціну товару. Разом з тим, наданих до митного оформлення документів було недостатньо для підтвердження відсутності впливу взаємозв`язку покупця і продавця на ціну товару.

По-четверте, встановлення розбіжностей між заявленою позивачем ціною товару та наявною у митниці інформації щодо рівня цін на подібний (аналогічний) товар. В якості джерела інформації використано відомості щодо рівня ціни на подібний товар за МД від 12.05.2020 №UА700100/2020/002237 оформленої в Азовській митниці Держмитслужби. Ціна за вказаним джерелом складає 21,17 дол. США/МТ, що є значно вищою, ніж ціна, заявлена позивачем у спірному випадку - 14,18 дол. США/МТ. Тобто ця обставина викликає обґрунтований сумнів щодо можливого заниження митної вартості.

По-п`яте, встановлення розбіжностей у поданих декларантом документах, а також неподання окремих документів, які мають значення для перевірки цифрових значень складових митної вартості. За результатами опрацювання документів, поданих разом із митною декларацією від 27.07.2020 виявлено розбіжності, які впливають на правильність визначення митної вартості, а саме: зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу товарів №MISA-ILYICH 05-19-A YD від 16.05.2019, Додаток № 13 (специфікація) від 01.07.2020 та комерційний рахунок №93346182 від 07.07.2020 засвідчені різними підписами та печатками уповноваженої особи. Наданий контракт між третіми особами від 01.05.2020 № CTR між METINVEST INTERNATIONAL SA (Швейцарія) та AYDIN MADENCILIK INS А AT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI. (Туреччина), інвойс від 03.07.2020 № IHR059 та прайс-лист від 12.06.2020 №б/н підписані різними особами від компанії AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI. (Туреччина), на підставі чого виникає питання щодо повноважень вказаних осіб на право підпису відповідних документів.

По результатах опрацювання поданих до митного оформлення документів, з метою перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів, в рамках вимог частин 3 статті 53 МКУ посадовою особою митного органу 27.07.2020 було направлено електронне повідомлення декларанту № 118191 із вимогою надання додаткових документів відповідно до вимог статті 53 МКУ: виписку з бухгалтерської документації; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; специфікації, прейскуранти виробника товару; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклад МД країни відправлення.

На вимогу митного органу агентом з митного оформлення ТОВ «Метінвест- Шіппінг» ОСОБА_1 27.07.2020 надіслано цінову довідку Донецької ТПП від 24.07.2020 №Э-59 та повідомлення про неможливість надання інших документів, що підтверджують митну вартість товару «Вапняк флюсовий подрібнений, фракції 50-100 мм».

27.07.2020 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA700100/2020/000014/1 та відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA700100/2020/00026 від 27.07.2020.

Товар випущений у вільний обіг за МД від 28.07.2020 року № UA700100/2020/00365.

Позивач не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Згідно із частиною 1 статті 248 Митного кодексу України (надалі також - МК України), митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 МК України).

Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

У відповідності до частини 5 статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частини 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Суд зазначає, що при визначенні позивачем митної вартості товарів, були відсутні обмеження зазначені у пунктах 1-4 частини 1 статті 58 МК України та пункті "а" статті 1 "Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року", тому позивач правомірно та обґрунтовано, маючи в своєму розпорядженні усі необхідні документи, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, обрав 1 метод визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Згідно з частиною 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем (в даному випадку - позивачем) оцінюваних товарів на користь продавця (в даному випадку - нерезидент позивача) (статті 58 МК України). Першоосновою митної вартості відповідно до "Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року" є теж "вартість угоди" - тобто ціна, фактично сплачена або така, що підлягає сплаті за товари, продані на експорт до країни імпорту.

Як, встановлено судом, позивач 16.05.2019 уклав зовнішньоекономічний контракт №M1SA - ILYICH 05-19-AYD з METINVEST INTERNATIONAL SA, предметом якого є поставка товару - вапняку флюсового подрібнений фракція 50-100 мм. Відповідно до підпункту 4.1 контракту, ціна і загальна сума по кожній поставці будуть вказані в додатках до цього Контракту. Відповідно до Додатку №13 від 01.07.2020 до контракту вартість товару (за 1 МТ - 13,96 доларів США). В якості підтвердження митної вартості товару, позивачем було надано рахунок-фактура (інвойс) № 93346182 від 07.07.2020 (12 400,00 МТ ціна в доларах США 13,96 доларів США за 1 МТ; загальна сума за рахунком - 173104,00 доларів США (12 400,00МТ х 13,96 USD).

Тобто, відповідно до положень ст.ст. 52, 53, 57,58 МК України, сума - 173104,00 доларів США - є сумою митної вартості товару за ціною договору, визначена позивачем при митному оформленні за митною декларацією № UA700100/2020/003604 від 27.07.2020.

Так, у даному випадку позивачем, на виконання вимог п. 2 ст.52 МК України, відповідачу були надані документи які саме базувалися на документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню - Додаток № 13 від 01.07.2020 до Контракту з зазначеною вартістю товару - за 1 МТ- 13,96 доларів США та рахунок-фактура (інвойс) №93346182 від 07.07.2020 в якому також чітко зазначалася ціна за 1 МТ ( 13,96USD зa 1 МТ).

Невідповідність контракту та додатків до цього контракту умовам законодавства ні відповідачем ні судом не встановлено.

Крім того, на виконання вимог статті 58 МК України позивачем надано митному органу цінову довідку Донецької торгово-промислової палати (відділення у м. Маріуполь) від 13.07.2020 № Э-52.

За змістом цієї довідки задекларована вартість ввезеного товару відповідає кон`юнктурі ринку відповідного товару.

Посилання митного органу на відсутність у цій довідці методів дослідження вартості не приймаються судом до уваги з огляду на те, що у довідці вказано про джерела отримання відповідної інформації. Крім того, суд зазначає, що Донецька торгово-промислова палата є повноважним та компетентним органом для надання такого висновку.

Відповідно до частини 3 статті 58 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Наведене передбачено частиною 4 статті 57 МК України.

Згідно із частиною 5 вказаної статті, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.

При цьому, відповідно до частини 6 статті 57 Митного кодексу України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Суд зазначає, що Верховний Суд в постанові № 801/9143/13-а від 19.09.2019 зазначив, що "основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Отже з аналізу положень Митного кодексу України, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Відтак приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності". Аналогічна правова позиція зазначена у постанові від 24.09.2019 по справі № 825/848/17, від 20.09.2019 по справі №820/11574/15.

Крім того, суд зазначає, що на думку відповідача при здійсненні ним аналізу ціни на вапняк флюсовий подрібнений фракція 50-100 мм, він у якості ризиків заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликає певні сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості на вапняк флюсовий подрібнений фракція 50-100 мм, зазначає про те, що існуючий взаємозв`язок між продавцем та покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Суд зазначає, що перелік неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару чітко передбачений вимогами митного законодавства - а саме, це наявність розбіжностей, наявність ознак підробки; якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В спірних правовідносинах зазначені розбіжності відповідачем не встановлені. Разом з цим, вплив існуючого взаємозв`язку між продавцем та покупцем на заявлену декларантом митну вартість не є неповнотою та/або недостовірністю відомостей про митну вартість спірного товару в розумінні вимог митного законодавства.

Крім того, суд зауважує, що декларантом самостійно у графі 9а декларації зазначено, що продавець і покупець є пов`язані між собою особи, у графі 9б наведено, що взаємозв`язок продавця та покупця не вплинули на ціну товару.

Тобто, на підставі вимог частин 13-15 статті 58 МК України вважається, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів, оскільки відповідач на виконання зазначеної норми права, не надав письмових обґрунтувань наявності впливу.

Оскільки не було зазначеного впливу, то, відповідно, у відповідача були відсутні правові підстави для запиту у позивача додаткових документів на підставі частини 4 статті 53 МК України, а саме: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію - визначення витрат у вартісній формі на виробництво одиниці або групі товарів).

Однак, відповідач, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, в порушення вимог МК України, фактично, не давши належної оцінки можливості визначення митної вартості за наданими позивачем документами, з використанням основного методу, формально, звернувшись до пункту 4 статті 53 МК України, без наявності відповідних підстав одразу запросив у позивача повідомленням від 27.02.2020 додаткові документи.

Як вже зазначалось судом вище, надані позивачем документи у повному обсязі та достатньою мірою підтверджували факт визначення митної вартості товару за першим (основним методом) - за ціною договору, крім того, ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликало певні сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості був відсутній з вищенаведених підстав, у зв`язку з чим, вказані дії відповідача по наданню позивачем додаткових документів були незаконними, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та вичерпно містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів.

Щодо посилань відповідача на не надання до митного оформлення документів про оплату за товар, суд вважає їх неприйнятними з огляду на наступне

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товарів подаються за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Отже, платіжні та/або бухгалтерські документи подаються за наявності.

Крім того, на час виникнення спірних правовідносин оплата за товар позивачем здійснена не була, що підтверджено поданими доказами.

Взаємовідносини щодо оплати за товар регулюються нормами цивільного та господарського законодавства, умовами договору. Факт оплати або не оплати (всупереч зазначеній в договорі умові оплати) свідчить про належне/неналежне виконання умов договору, і не може впливати на обрання методу визначення митної вартості товарів.

Щодо інших підстав для сумніву у задекларованій вартості товару, вказаних у оскаржуваному рішенні, суд зазначає наступне.

Митний орган, зокрема, зазначає, що у поданих документах містяться різні підписи та печатки уповноважених осіб.

Зазначене, на переконання суду, не може свідчити про наявність підробок, оскільки наявність декількох підписантів у однієї юридичної особи відповідає звичайній діловій практиці.

Вказані обставини митним органом враховані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що митним органом як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність винесення оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови до нього.

З огляду на наведене прийняті митним органом щодо позивача рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови до нього не можна вважати законними і обґрунтованим, у зв`язку з чим вони підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 14481,00 грн. та витрати із сплати судового збору.

Під час подання позовної заяви позивачем, сплачено судовий збір у розмірі 11911,66 грн. (платіжне доручення від 15.05.2020 №) та 5819,45 грн. (платіжне доручення від 06.01.2021 №), який відповідно до вимог ч.1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами частини 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами частини 7 цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За приписами частини 9 цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Водночас, для включення всього розміру гонорару до суми, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до договору № 845 від 30.03.2018, про надання юридичних послуг (правової допомоги), укладеним між позивачем ПрАТ «ММК імені Ілліча», як клієнтом з однієї сторони, та адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога», клієнт доручив, а адвокатське об`єднання, взяло на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору, для виконання покладених клієнтом на адвокатське об`єднання завдань, клієнт надає адвокатському об`єднанню повноваження, що є дійсними та реалізуються виключно на підставі окремих довіреностей, виданих клієнтом для представництва його інтересів окремими адвокатами, що є учасниками адвокатського об`єднання.

Згідно із довідкою Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога», від 29.12.2017, адвоката Аксельрод М.І., 29.12.2017 прийнято до складу учасників Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога».

Згідно із п. 3.2 договору № 845 від 30.03.2018, Адвокатське об`єднання зобов`язується за результатом надання послуг, але не пізніше 2 числа місяця, наступного за звітнім, надавати клієнту Акт надання послуг (Акт прийому-передачі наданих послуг).

Відповідно до п. в) п. 4.1 зазначеного договору, клієнт зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги Адвокатського об`єднання на умовах цього договору.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що загальна вартість послуг по цьому Договору не перевищує 200000,00 грн.

Згідно із п. 5.3 Договору, оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюється на підставі Актів надання послуг (Актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядку та рахунків, наданих Адвокатським об`єднанням. Оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання.

Додатковою угодою № 230 від 22.12.2021, внесено зміни до п. 5.1. до Договору № 845 від 30.03.2018, зокрема про те, що загальна вартість послуг по цьому Договору не перевищує 400000,00 грн.

Додатковою угодою № 239 від 11.01.2021, визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) у спорі ПрАТ «ММК імені Ілліча» з Азовською митницею Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA700100/2020/000014/1 від 27.07.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA700100/2020/00026 від 27.07.2020.

25.03.2021 складено акт №1 приймання-передачі наданих послуг за додатковою угодою № 239 від 11.01.2021. Вартість послуг складає 14481,00 грн., на що було виготовлено рахунок на оплату № 140 від 25.03.2021 на суму 14481,00 грн.

З урахуванням викладеного, враховуючи складність справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору. Отже, у відповідності до вимог КАС України, понесені судові витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача. Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 77, 90, 132, 139, 242-244, 246, 255, 271, 283, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA700100/2020/000014/1 від 27.07.2020.

Визнати протиправним та скасувати картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA700100/2020/00026 від 27.07.2020.

Стягнути з Азовської митниці Держмитслужби (; 87515, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т. Луніна, буд. 1) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (; Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 11911 (одинадцять тисяч дев`ятсот одинадцять) гривень 66 копійок.

Стягнути з Азовської митниці Держмитслужби (; 87515, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т. Луніна, буд. 1) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (; Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1) витрати на правничу допомогу у розмірі 14481 (чотирнадцять тисяч чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 06 квітня 2021 за участю представника позивача.

Повний текст рішення складено відповідно до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець