Справа № 460/8392/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2021 року м. Рівне №460/8392/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Олексюк Сергій Миколайович,

відповідача: представник Федченко Олександр Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп"
доПоліської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" (далі ТОВ «Даліс Автомотів Груп», позивач) до Поліської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів UA204120/2020/000255/2, UA204120/2020/000254/2, UA204120/2020/000253/2 від 13.08.2020; UA204120/2020/000260/2, UA204120/2020/000261/2, UA204120/2020/000262/2 від 01.09.2020; UA204120/2020/000306/2, UA204120/2020/000307/2 від 28.09.2020.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.06.2019 між позивачем та компанією «SHANDONG HONGSHENG RUBBER TECHNOLOGY CO.,LTD», зареєстрованою в КНР, укладено контракт №HSTYREWWR026-20190618 (надалі - Контракт), відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати позивачу товар, а саме автомобільні шини. З метою митного оформлення товару митному органу надано митні декларації та необхідні документи. Проте, в ході митних консультацій декларанту надіслано повідомлення про необхідність надання додаткових документів, оскільки подані до митного оформлення документи містили розбіжності та неточності. Позивач вказує, що жодних підстав для витребування додаткових документів у митного органу не існувало, оскільки останньому з митними деклараціями надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товару. На вимогу митного органу, декларантом надані додаткові документи та відповідні пояснення, проте відповідачем безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товару. Позивач вказує, що такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 18.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву та призначено підготовче засідання.

Відповідач у строк встановлений судом подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема зазначив, що подані декларантом до митного оформлення за митними деклараціями документи містили розбіжності та неточності, зокрема: (1) не подано, банківські платіжні документи, за якими було сплачено вартість товару продавцеві у повному обсязі. П. 4.1 контракту від 18.06.2019 № HSTYREWWR026-20190618; (2) наданий декларантом документ під кодом 3014 (прейскурант (прайс-лист) виробника товарів) не для широкого кола осіб не містить терміну дії. Відповідач вказує, що подані декларантом документи не були достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом, а тому контролюючим органом прийняте рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом визнання митної вартості.

Позивач подав до суду відповідь на відзив суть якої загалом зводиться до аргументів вже викладених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 24.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 05.01.2021.

Ухвалою суду від 16.12.2021, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25.01.2021.

Протокольною ухвалою суду від 25.01.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 10.03.2021.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді судове засідання 10.03.2021 не відбулося та було перенесено на 19.04.2021.

У судове засідання прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 19.04.2021.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Так, 18.06.2019 між позивачем та компанією «SHANDONG HONGSHENG RUBBER TECHNOLOGY CO.,LTD», зареєстрованою в КНР, укладено контракт №HSTYREWWR026-20190618, відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати позивачу товар, а саме автомобільні шини.

Відповідно до п. 3.1. Контракту по кожній поставці Сторони домовляються про умови поставки, які зазначаються у відповідному інвойсі.

Згідно п. 4.1. Контракту оплата вартості товару здійснюється одним із способів: 1) 100 % передоплата протягом 30 днів з дати виставлення проформи-інвойсу; 2) передоплати в розмірі 30% від суми проформи-інвойсу до початку виробництва та 70% по факту готовності замовлення; 3) відстрочення платежу на 60 днів. Спосіб оплати вказується в інвойсі.

У відповідності до погодженого сторонами замовлення продавець сформував проформу-інвойс №HSTYREWWR026-20200511 від 11.05.2020 на загальну суму 248 056,04 доларів США з умовами оплати: передоплати в розмірі 30% від суми проформи-інвойсу до початку виробництва та 70% по факту готовності замовлення.

На виконання зазначених умов позивач 02.06.2020 сплатив 30% вартості замовленого товару в сумі 74 416,81 доларів США.

Постачання мало здійснюватись кількома частинами в залежності від готовності товару та вмісту контейнерів на умовах CIF Чорноморськ.

13.08.2020 перша частина партії доставлена продавцем в пункт призначення в трьох контейнерах, по кожному з яких позивачем подано окрему ВМД, зокрема:

- ВМД UA204120/2020/068988 (довідковий номер 31749). Відповідно до графи 31 митної декларації заявленим товаром є автомобільні шини. Відповідно до графи 22 декларації митна вартість товару визначена позивачем в сумі 32 552,17 доларів США, що відповідає сумі вказаній в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200627 від 27.06.2020.

Позивачем при поданні митної декларації надано відповідачу наступні документи:

- пакувальний лист б.н. від 27.06.2020;

- проформа-інвойс №HSTYREWWR026-20200511 від 11.05.2020;

- інвойс №HSTYREWWR026-20200627 від 27.06.2020;

- коносамент MAEU 203513192 від 08.07.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № 0256 від 11.08.2020;

- сертифікат походження товару № 20С3705В0798/00291 від 27.06.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 02.06.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 28.07.2020;

- документ, що підтверджує вартість страхування PYIE00015434 від 30.06.2020;

- контракт №HSTYREWWR026-20190618 від 18.06.2019;

- копія митної декларації країни відправлення 00040755 від 27.06.2020;

Відповідач 13.08.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації, прайс-листи, каталоги.

13.08.2020 позивачем додатково було надано відповідачу каталог (код 3012) та заяву про розмитнення на підставі поданих документів (код 9000). В підтвердження надання додаткових документів додано скріншоти (знімки екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

13.08.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204120/2020/000255/2 (далі по тексту Рішення 1) та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01067.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку товар №1 3,01 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару в розмірі 35 578,20 USD.

14.08.2020, не погоджуючись з рішенням № UA204120/2020/000255/2 від 13.08.2020 позивач подав повторно відповідну митну декларацію ІМ40ДЕ №UA204120/2020/069474 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 26 540,28 грн.;

- ВМД UA204120/2020/068937 (довідковий номер 31748). Відповідно до графи 31 митної декларації заявленим товаром є автомобільні шини. Відповідно до графи 22 декларації митна вартість товару визначена позивачем в сумі 31 427,41 доларів США, що відповідає сумі вказаній в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200626 від 26.06.2020.

Позивачем при поданні митної декларації UA204120/2020/068937 (довідковий номер 31748) надано відповідачу наступні документи:

- пакувальний лист б.н. від 26.06.2020;

- проформа-інвойс №HSTYREWWR026-20200511 від 11.05.2020;

- інвойс №HSTYREWWR026-20200626 від 26.06.2020;

- коносамент MAEU 203513192 від 08.07.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № 455101 від 11.08.2020;

- сертифікат походження товару № 20С3705В0798/00292 від 26.06.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 02.06.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 28.07.2020;

- документ, що підтверджує вартість страхування PYIE00015434 від 30.06.2020;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товарів від 01.05.2020;

- контракт №HSTYREWWR026-20190618 від 18.06.2019;

- копія митної декларації країни відправлення 00040755 від 27.06.2020.

Відповідач 13.08.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації, прайс-листи, каталоги.

13.08.2020 позивачем додатково було надано відповідачу каталог (код 3012) та заяву про розмитнення на підставі поданих документів (код 9000). В підтвердження надання додаткових документів додано скріншоти (знімки екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

13.08.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204120/2020/000254/2 (далі по тексту рішення-2) та при цьому не надав картки відмови в прийнятті митної декларації.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку товар №1 та № 2 3,01 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару в розмірі 34 374,20 USD.

14.08.2020 не погоджуючись з рішенням № UA204120/2020/000254/2 від 13.08.2020 позивач, враховуючи інформацію митного органу, подав повторно відповідну митну декларацію ІМ40ДЕ №UA204120/2020/069490 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 25 845,29 грн.;

- ВМД UA204120/2020/069014 (довідковий номер 31745). Відповідно до графи 31 митної декларації заявленим товаром є автомобільні шини. Відповідно до графи 22 декларації митна вартість товару визначена позивачем в сумі 31 215,97 доларів США, що відповідає сумі вказаній в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200625 від 25.06.2020.

Позивачем при поданні митної декларації UA204120/2020/069014 (довідковий номер 31745) надано відповідачу наступні документи:

- пакувальний лист б.н. від 25.06.2020;

- проформа-інвойс №HSTYREWWR026-20200511 від 11.05.2020;

- інвойс №HSTYREWWR026-20200625 від 25.06.2020;

- коносамент MAEU 203513192 від 08.07.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № 0757 від 11.08.2020;

- сертифікат походження товару № 20С3705В0798/00293 від 25.06.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 02.06.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 28.07.2020;

- документ, що підтверджує вартість страхування PYIE00015434 від 30.06.2020;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товарів від 01.05.2020;

- контракт №HSTYREWWR026-20190618 від 18.06.2019;

- копія митної декларації країни відправлення 00040755 від 27.06.2020.

Відповідач 13.08.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації, прайс-листи, каталоги.

13.08.2020 позивачем додатково було надано відповідачу каталог (код 3012) та заяву про розмитнення на підставі поданих документів (код 9000). В підтвердження надання додаткових документів додано скріншоти (знімки екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

13.08.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204120/2020/000253/2 (далі по тексту рішення-3) та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01061.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку товар №1 3,01 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару в розмірі 34 133,40 USD.

14.08.2020 не погоджуючись з рішенням № UA204120/2020/000253/2 від 13.08.2020 позивач подав повторно відповідну митну декларацію ІМ40ДЕ №UA204120/2020/069516 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 25 588,12 грн.

Друга частина партії 01.09.2020 року доставлена продавцем в пункт призначення в трьох контейнерах, по кожному з яких позивачем подано окрему ВМД, зокрема:

- ВМД UA204120/2020/077656 (довідковий номер 32317). Відповідно до графи 31 митної декларації заявленим товаром є автомобільні шини. Відповідно до графи 22 декларації митна вартість товару визначена позивачем в сумі 31 840,73 доларів США, що відповідає сумі вказаній в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200710 від 10.07.2020.

Позивачем при поданні митної декларації UA204120/2020/077656 (довідковий номер 32317) надано відповідачу наступні документи:

- пакувальний лист б.н. від 10.07.2020;

- проформа-інвойс №HSTYREWWR026-20200511 від 11.05.2020;

- інвойс №HSTYREWWR026-20200710 від 10.07.2020;

- коносамент MAEU 203718160 від 22.07.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № 044509 від 01.09.2020;

- сертифікат походження товару № 20С3705В0798/00333 від 10.07.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 02.06.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 18.08.2020;

- документ, що підтверджує вартість страхування PYIE0016943 від 13.07.2020;

- каталог виробника товару б.н. від 01.09.2020;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товарів від 01.05.2020;

- контракт №HSTYREWWR026-20190618 від 18.06.2019;

- копія митної декларації країни відправлення 00044856 від 11.07.2020.

Відповідач 01.09.2020 р. надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації, прайс-листи, каталоги.

01.09.2020 року позивачем було надано заяву про розмитнення на підставі поданих документів (код 9000). В підтвердження заяви додано скріншот (знімок екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

01.09.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204120/2020/000260/2 (далі по тексту рішення-4) та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01251.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку товар №1 3,01 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару в розмірі 34 494,60 USD.

02.09.2020 не погоджуючись з рішенням № UA204120/2020/000260/2 від 01.09.2020 позивач подав повторно відповідну митну декларацію ІМ40ДЕ №UA204120/2020/078091 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 23 443,14 грн.

- ВМД UA204120/2020/077629 (довідковий номер 32315). Відповідно до графи 31 митної декларації заявленим товаром є автомобільні шини. Відповідно до графи 22 декларації митна вартість товару визначена позивачем в сумі 30 769,35 доларів США, що відповідає сумі вказаній в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200709 від 09.07.2020.

Позивачем при поданні митної декларації UA204120/2020/077629 (довідковий номер 32315) надано відповідачу наступні документи:

- пакувальний лист б.н. від 09.07.2020;

- проформа-інвойс №HSTYREWWR026-20200511 від 11.05.2020;

- інвойс №HSTYREWWR026-20200709 від 09.07.2020;

- коносамент MAEU 203718160 від 22.07.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № 044507 від 28.08.2020;

- сертифікат походження товару № 20С3705В0798/00334 від 09.07.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 02.06.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 18.08.2020;

- документ, що підтверджує вартість страхування PYIE0016943 від 13.07.2020;

- каталог виробника товару б.н. від 01.09.2020;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товарів від 01.05.2020;

- контракт №HSTYREWWR026-20190618 від 18.06.2019;

- копія митної декларації країни відправлення 00044856 від 11.07.2020;

Відповідач 01.09.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації, прайс-листи, каталоги.

01.09.2020 позивачем було надано заяву про розмитнення на підставі поданих документів (код 9000). В підтвердження заяви додано скріншот (знімок екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

01.09.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204120/2020/000261/2 (далі по тексту рішення-5) та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01255.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку товар №1 3,01 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару в розмірі 32 026,38 USD.

02.09.2020 не погоджуючись з рішенням № UA204120/2020/000261/2 від 01.09.2020 позивач подав повторно відповідну митну декларацію ІМ40ДЕ №UA204120/2020/078102 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 11 104,11 грн.

- ВМД UA204120/2020/077666 (довідковий номер 32324). Відповідно до графи 31 митної декларації заявленим товаром є автомобільні шини. Відповідно до графи 22 декларації митна вартість товару визначена позивачем в сумі 33 344,92 доларів США, що відповідає сумі вказаній в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200711 від 11.07.2020.

Позивачем при поданні митної декларації UA204120/2020/077666 (довідковий номер 32324) надано відповідачу наступні документи:

- пакувальний лист б.н. від 11.07.2020;

- проформа-інвойс №HSTYREWWR026-20200511 від 11.05.2020;

- інвойс №HSTYREWWR026-20200711 від 11.07.2020;

- коносамент MAEU 203718160 від 22.07.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № 044508 від 28.08.2020;

- сертифікат походження товару № 20С3705В0798/00332 від 11.07.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 02.06.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 18.08.2020;

- документ, що підтверджує вартість страхування PYIE0016943 від 13.07.2020;

- каталог виробника товару б.н. від 01.09.2020;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товарів від 01.05.2020;

- контракт №HSTYREWWR026-20190618 від 18.06.2019;

- копія митної декларації країни відправлення 00044856 від 11.07.2020.

Відповідач 01.09.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації, прайс-листи, каталоги.

01.09.2020 позивачем було надано заяву про розмитнення на підставі поданих документів (код 9000). В підтвердження заяви додано скріншот (знімок екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

01.09.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204120/2020/000262/2 (далі по тексту рішення-6) та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01256.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку товар №1 3,01 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару в розмірі 35 638,48 USD.

02.09.2020 не погоджуючись з рішенням № UA204120/2020/000262/2 від 01.09.2020 позивач подав повторно відповідну митну декларацію ІМ40ДЕ №UA204120/2020/078115 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 20 260,36 грн.

Третя частина партії 24.09.2020 року доставлена продавцем в пункт призначення в двох контейнерах, по кожному з яких позивачем подано окрему ВМД, зокрема:

- ВМД UA204120/2020/088871 (довідковий номер 33030). Відповідно до графи 31 митної декларації заявленим товаром є автомобільні шини. Відповідно до графи 22 декларації митна вартість товару визначена позивачем в сумі 30 921,38 доларів США, що відповідає сумі вказаній в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200729 від 29.07.2020.

Позивачем при поданні митної декларації UA204120/2020/088871 (довідковий номер 33030) надано відповідачу наступні документи:

- пакувальний лист б.н. від 29.07.2020;

- інвойс №HSTYREWWR026-20200729 від 29.07.2020;

- коносамент MEDUQ 3017314 від 06.08.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № 044218 від 22.09.2020;

- сертифікат походження товару № 20С3705В0798/00405R від 29.07.2020;

- документ, що підтверджує вартість страхування PYIE00019278 від 12.08.2020;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товарів від 01.05.2020;

- контракт №HSTYREWWR026-20190618 від 18.06.2019;

- копія митної декларації країни відправлення 00593432 від 01.08.2020.

Відповідач 24.09.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації, прайс-листи, каталоги.

25.09.2020 позивачем додатково було надано відповідачу наступні документи:

- Проформа-інвойс №HSTYREWWR026-20200511 від 11.05.2020 на загальну суму 248 056,04 дол. США;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 02.06.2020р. на суму 74 416,81 дол. США;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 11.09.2020р. на суму 42 316,11 дол. США;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 28.07.2020р. на суму 68 595,29 дол. США;

- Інвойс №HSTYREWWR026-20200625 від 25.06.2020;

- Інвойс №HSTYREWWR026-20200626 від 26.06.2020;

- Інвойс №HSTYREWWR026-20200627 від 27.06.2020;

- ВМД №UA204120/2020/069474 від 14.08.2020;

- Лист про розрахунки з постачальником від 14.09.2020;

- ВМД №UA204120/2020/069490 від 14.08.2020;

- ВМД №UA204120/2020/069516 від 14.08.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 19.08.2020р. на суму 69 261,89 дол. США;

- Інвойс №HSTYREWWR026-20200709 від 09.07.2020;

- Інвойс №HSTYREWWR026-20200710 від 10.07.2020;

- Інвойс №HSTYREWWR026-20200711 від 11.07.2020;

- ВМД № UA204120/2020/078102 від 02.09.2020;

- ВМД № UA204120/2020/078091 від 02.09.2020;

- ВМД № UA204120/2020/078115 від 02.09.2020;

- Каталог;

- Документи, що підтверджують митне оформлення попередніх партій товару, що були відвантажені згідно тих же цін, що і поточна партія товару:

- Інвойс № HSTYREWWR026-20190629 від 29.06.2019;

- Інвойс № HSTYREWWR026-20190927 від 29.09.2019;

- ВМД №UA205090/2019/132815 від 19.11.2019;

- ВМД №UA205090/2019/100382 від 27.08.2019;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 05.11.2019р. на суму 24 320,40 дол. США;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 19.07.2019р. на суму 32 236,00 дол. США;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 20.09.2019р. на суму 9 284,24 дол. США;

- Прибуткова накладна № 1172 від 19.11.2019;

- Прибуткова накладна №812 від 13.09.2019;

- Прибуткова накладна №731 від 27.08.2019;

- Видаткова накладна №46378 від 25.11.2019;

- Видаткова накладна №53675 від 24.12.2019;

- Видаткова накладна №45620 від 20.11.2019;

- Лист-клопотання №1203/09 від 25.09.2020.

28.09.2020 позивачем було надано заяву про розмитнення на підставі поданих документів (код 9000).

В підтвердження надання додаткових документів додано скріншоти (знімки екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

28.09.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204120/2020/000306/2 (далі по тексту рішення-7) та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01530.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку товар №1 3,01 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару в розмірі 34 245,00 USD.

29.09.2020 не погоджуючись з рішенням № UA204120/2020/000306/2 від 28.09.2020 позивач подав повторно відповідну митну декларацію ІМ40ДЕ №UA204120/2020/090830 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 30 105,35 грн.

- ВМД UA204120/2020/088865 (довідковий номер 33034). Відповідно до графи 31 митної декларації заявленим товаром є автомобільні шини. Відповідно до графи 22 декларації митна вартість товару визначена позивачем в сумі 35 518,17 доларів США, що відповідає сумі вказаній в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200730 від 30.07.2020.

Позивачем при поданні митної декларації UA204120/2020/088865 (довідковий номер 33034) надано відповідачу наступні документи:

- пакувальний лист б.н. від 30.07.2020;

- інвойс №HSTYREWWR026-20200730 від 30.07.2020;

- коносамент MEDUQ 3017314 від 06.08.2020;

- автотранспортна накладна (CMR) № 044217 від 22.09.2020;

- сертифікат походження товару № 20С3705В0798/00406 від 30.07.2020;

- документ, що підтверджує вартість страхування PYIE00019278 від 12.08.2020;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товарів від 01.05.2020;

- контракт №HSTYREWWR026-20190618 від 18.06.2019;

- копія митної декларації країни відправлення 00593432 від 01.08.2020.

Відповідач 24.09.2020 надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: висновки про вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації, прайс-листи, каталоги.

25.09.2020 позивачем додатково було надано відповідачу наступні документи:

-Проформа-інвойс №HSTYREWWR026-20200511 від 11.05.2020 на загальну суму 248 056,04 дол. США;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 02.06.2020 на суму 74 416,81 дол. США;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 11.09.2020 на суму 42 316,11 дол. США;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 28.07.2020 на суму 68 595,29 дол. США;

- Інвойс №HSTYREWWR026-20200625 від 25.06.2020;

- Інвойс №HSTYREWWR026-20200626 від 26.06.2020;

- Інвойс №HSTYREWWR026-20200627 від 27.06.2020;

- Лист про розрахунки з постачальником від 14.09.2020;

- ВМД №UA204120/2020/069474 від 14.08.2020;

- ВМД №UA204120/2020/069490 від 14.08.2020;

- ВМД №UA204120/2020/069516 від 14.08.2020;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 19.08.2020 на суму 69 261,89 дол. США;

- Інвойс №HSTYREWWR026-20200709 від 09.07.2020;

- Інвойс №HSTYREWWR026-20200710 від 10.07.2020;

- Інвойс №HSTYREWWR026-20200711 від 11.07.2020;

- ВМД № UA204120/2020/078102 від 02.09.2020;

- ВМД № UA204120/2020/078091 від 02.09.2020;

- ВМД № UA204120/2020/078115 від 02.09.2020;

- Каталог;

- Документи, що підтверджують митне оформлення попередніх партій товару, що були відвантажені згідно тих же цін, що і поточна партія товару:

- Інвойс № HSTYREWWR026-20190629 від 29.06.2019;

- ВМД №UA205090/2019/132815 від 19.11.2019;

- ВМД №UA205090/2019/100382 від 27.08.2019;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 05.11.2019 на суму 24 320,40 дол. США;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 19.07.2019 на суму 32 236,00 дол. США;

- банківський платіжний документ (SWIFT) б.н. від 20.09.2019 на суму 9 284,24 дол. США;

- Інвойс № HSTYREWWR026-20190927 від 29.09.2019;

- Видаткова накладна №46378 від 25.11.2019;

- Видаткова накладна №53675 від 24.12.2019;

- Видаткова накладна №45620 від 20.11.2019;

- Прибуткова накладна №731 від 27.08.2019;

- Прибуткова накладна №812 від 13.09.2019;

- Прибуткова накладна №1172 від 19.11.2019;

- Лист-клопотання №1202/09 від 25.09.2020;

28.09.2020 позивачем було надано заяву про розмитнення на підставі поданих документів (код 9000).

В підтвердження надання додаткових документів додано скріншоти (знімки екрану) з програмного комплексу Електронне декларування.

28.09.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204120/2020/000307/2 (далі по тексту рішення-8) та надав картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204120/2020/01534.

Відповідно до вказаного рішення митний орган скоригував митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів із розрахунку товар №1 та №2 3,29 USD/кг. Таким чином відповідачем визначено митну вартість товару в розмірі 37 245,60 USD.

29.09.2020 не погоджуючись з рішенням № UA204120/2020/000307/2 від 28.09.2020 позивач подав повторно відповідну митну декларацію ІМ40ДЕ №UA204120/2020/090831 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати митних платежів у розмірі 45 801,42 грн.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних Рішень UA204120/2020/000255/2, UA204120/2020/000254/2, UA204120/2020/000253/2 від 13.08.2020; UA204120/2020/000260/2, UA204120/2020/000261/2, UA204120/2020/000262/2 від 01.09.2020; UA204120/2020/000306/2, UA204120/2020/000307/2 від 28.09.2020, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

У графі 33 спірних рішень зазначені підстави для коригування митної вартості товару:

Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) декларантом не подано у повному обсязі додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митно: вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.;

2) За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів в поданих до митного оформлення товарів за митними деклараціями містять розбіжності та неточності, зокрема:

1) не подано, банківські платіжні документи, за якими було сплачено вартість товару продавцеві у повному обсязі. П. 4.1 контракту від 18.06.2019 № HSTYREWWR026-20190618;

2) наданий декларантом документ під кодом 3014 (прейскурант (прайс-лист) виробника товарів) не для широкого кола осіб не містить терміну дії.

Митниця володіє ціновою інформацією щодо вартості подібних товарів, митну вартість яких раніше визнано митними органами: МД від 02.03.2020 №UА500020/2020/213187 - РМВ становить 3,01 дол. США/кг;

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, витребуваних згідно вимоги митниці, таких як виписка з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару; прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; переклад митної декларації країни відправлення; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 6 ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку Із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці.

Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаної митними органами митної вартості (МД від 02.03.2020 №UА500020/2020/213187). РМВ товару становить 3,01 дол. США/кг.

Декларант мас право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X та ст.55 Митного кодексу.

За приписами частини першої статті 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 (далі іменується МК України), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина перша, друга статті 52 МК України).

Відповідно до частини восьмої одинадцятої статті 52 МК України, у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

При поданні до митного органу митної декларації, декларантом заявлено митну вартість товару згідно ціни договору і обраний метод її визначення основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (пункт 1 частини першої статті 57 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи (частина третя статті 53 МК України).

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи (частина четверта статті 53 МК України).

Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:

(1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

(2) у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У другому випадку: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

У Рішеннях 1, 2, 3, 4, 5, 6 відповідачем в обґрунтування розбіжностей у документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, зазначено:

1) не подано банківські платіжні документи, за якими було сплачено вартість товару продавцеві у повному обсязі. П.4.1 контракту від 18.06.2019 р. №HSTYREWWR026-20190618;

2) наданий декларантом документ під кодом 3014 (прейскурант (прайс-лист) виробника товарів) не містить терміну дії та стосується не для широкого кола осіб.

Щодо банківських платіжних документів суду слід зазначити наступне.

Так, як встановлено судом, сторонами контракту було погоджено замовлення на шини (сезон - зима) на загальну суму 248 056,04 доларів США. У відповідності до даного замовлення продавець сформував проформу-інвойс №HSTYREWWR026-20200511 від 11.05.2020р. з умовами оплати: передоплата в розмірі 30% від суми проформи-інвойсу до початку виробництва та 70% по факту готовності замовлення.

На виконання зазначених умов позивач 02.06.2020 сплатив 30% вартості замовленого товару в сумі 74 416,81 доларів США.

В кожному інвойсі продавець в рядку «ADVANCED» зазначав 30% вартості товару, які віднімались від загальної вартості товару (рядок «CIF TOTAL») в якості попередньої оплати. В рядку «BALANCE» зазначалась сума, яка підлягала до оплати покупцем.

На підтвердження оплати позивачем до кожної ВМД додавались банківські виписки (SWIFT) від 02.06.2020 по сплаті 30% попередньої оплати та по сплаті 70% післяоплати. При цьому 30% були сплачені одноразово та стосувались всієї партії товару (8-ми контейнерів), а 70% сплачувались по кожній частині партії товару. Тобто, до ВМД, які подавались 13.08.2020 та стосувались перших трьох контейнерів, додано банківську виписку від 28.07.2020 про сплату 68 595,29 (23 439,32 + 22 651,99 + 22 503,98) доларів США, до ВМД, які подавались 01.09.2020 та стосувались наступних трьох контейнерів, додано банківську виписку від 19.08.2020 р. про сплату 69 261,89 (22 986,31 + 22 236,34 + 24 039,24) доларів США.

Таким чином, твердження відповідача про неподання банківських платіжних документів не відповідає дійсності.

Щодо прейскуранта (прайс-листа), то суду слід зазначити таке.

Прайс-лист виданий продавцем в травні 2020 року на зимові шини сезону 2020 з моменту запуску сезонного виробництва і діє до моменту завершення виробництва затребуваної продукції, що унеможливлює визначення кінцевого терміну дії прайс-листа. Отже, наданий прайс-лист містить інформацію щодо актуальних на момент продажу цін на подані до митного оформлення товари. Прайс-лист формується та видається продавцем виключно на підставі законодавства КНР. У той же час, продавець та позивач відповідно до умов договору мають право домовитись про будь-яку ціну на товари, яка б відповідала як ринковій кон`юктурі, так і комерційним інтересам та очікуванням сторін. Будь-які недоліки у прайс-листі не можуть спростовувати реальну вартість товару зазначену в інвойсі. Цей документ носить виключно інформаційний характер та не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару.

У Рішенні 7 відповідачем в обґрунтування причин прийняття рішень зазначено наявність розбіжностей та неточностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність документального підтвердження визначеного рівня митної вартості товару. При цьому навіть не зазначено які саме розбіжності та неточності та в яких саме документах вони виявлені.

У Рішенні 8 відповідачем в обґрунтування причин прийняття рішення зазначено, що декларантом не подано в повному обсязі додаткових документів, витребуваних митницею, а також встановлено наявність розбіжностей та неточностей щодо порядку розрахунків, не додано платіжні документи про оплату вартості товарів, знижка, зазначена в інвойсі, не передбачена умовами контракту, а також прайс-лист може не містити інформацію щодо актуальних цін на момент продажу.

Щодо такої підстави для прийняття спірного рішення, як ненадання додаткових документів.

Так, вище судом описано перелік додаткових документів, наданих позивачем на вимогу відповідача.

Даний перелік містить понад 30 документів. Подаючи ці документи позивач намагався документально довести митному органу, що митні процедури здійснені з дотриманням всіх вимог, а документи, які при цьому надавались, не містять жодних розбіжностей та неточностей.

Так, були надані інвойси, банківські платіжні документи, митні декларації по всіх восьми контейнерах, які є частинами однієї партії товару, та були подані до митного оформлення в різний час за різними митними деклараціями.

Щодо розбіжностей та неточностей у порядку розрахунків, то суду слід зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що всі розрахунки за поставлений товар позивач здійснив в повному обсязі у відповідності до умов п. 4.1 зовнішньоекономічного контракту.

Як вже зазначалось вище, у всіх інвойсах відображалась сума попередньої оплати в розмірі 30% від вартості товару, зокрема:

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200627 від 27.06.2020 9 112,85 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200626 від 26.06.2020 8 775 42 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200625 від 25.06.2020 8 711,99 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200710 від 10.07.2020 8 854,42 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200709 від 09.07.2020 8 533,01 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200711 від 11.07.2020 9 305,68 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200729 від 29.07.2020 10 561,72 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200730 від 30.07.2020 - 10 561,72 дол. США;

Всього: 74 416,81 дол. США.

Саме 74 416,81 дол. США було сплачено позивачем згідно проформи-інвойсу №HSTYREWWR026-20200511 від 11.05.2020, про що свідчить банківська виписка від 02.06.2020.

Сума до оплати зазначалась в інвойсах за мінусом суми попередньої оплати, зокрема:

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200627 від 27.06.2020 23 439,32 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200626 від 26.06.2020 22 651,99 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200625 від 25.06.2020 22 503,98 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200710 від 10.07.2020 22 986,31 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200709 від 09.07.2020 22 236,34 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200711 від 11.07.2020 24 039,24 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200729 від 29.07.2020 20 359,66 дол. США;

- в Інвойсі №HSTYREWWR026-20200730 від 30.07.2020 21 956,45 дол. США

Всього: - 180 173,29 дол. США.

Саме 180 173,29 дол. США було сплачено позивачем по всіх зазначених інвойсах, про що свідчать банківські виписки:

- від 28.07.2020 про сплату 68 595,29 дол. США

- від 19.08.2020 про сплату 69 261,89 дол. США

- від 11.09.2020 про сплату 42 316,11 дол. США

Щодо знижки, то суду слід зазначити, що відповідно до п. 1.2. Контракту: «асортимент, ціна і кількість кожної одиниці поставки, її загальна вартість, розмір знижок, строки відвантажень визначаються сторонами в інвойсах на кожну поставку по даному договору. Ціни на однакові найменування можуть відрізнятись у зв`язку з наданням знижок за об`єм, спеціальних пропозицій, сезонних знижок та ін.».

У повній відповідності до умов Контракту продавець надав знижки, зазначивши про це в інвойсах.

Доводи митного органу, в частині того, що прайс-лист може не містити інформацію щодо актуальних цін на момент продажу, відхиляються судом, оскільки не містять за собою жодного законного обґрунтування.

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 12 березня 2018 року у справі №809/4367/15, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Такої позиції дотримується Верховний Суд, у постанові від 19.02.2019 року в справі №805/2713/16-а.

Тобто, декларантом були надані усі необхідні документи, які стосуються питання визначення числових значень вартості товару.

Суд звертає увагу на те, що митний орган повинен (за наявності підстав) витребувати від декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості товару, а не усі документи, які визначені переліком статті 53 МК України.

Ненадання повного переліку документів може бути підставою для визначення митної вартості товару не за основним методом лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїх сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими та чому з наданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого числового показника.

Таким чином, суд зазначає, що митним органом не зазначено у Повідомленнях про надання додаткових документів та в оскаржуваних рішеннях, у чому саме полягає наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, та не надав жодної оцінки документам, які були надані декларантом, хоча документи були надані у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 57 МК України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 МК України).

З даного приводу суд зазначає, що спірні рішення не містять опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товару почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх почергового використання.

За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до усіх оскаржуваних Рішень, митний орган вирішив скоригувати митну вартість партії товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості на основі раніше визначених митним органом митних вартостей з врахуванням співставлення найменувань, артикулів та розмірів. Проте в оскаржуваних Рішеннях відповідач не вказує будь-яких джерел та інформації якою керувався відповідач при визначенні митної вартості товару крім номеру та дати взятої за основу митної декларації.

Разом з тим, отримана інформація в ЦБД ЄАІС Держмитслужби про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних Рішень UA204120/2020/000255/2, UA204120/2020/000254/2, UA204120/2020/000253/2 від 13.08.2020; UA204120/2020/000260/2, UA204120/2020/000261/2, UA204120/2020/000262/2 від 01.09.2020; UA204120/2020/000306/2, UA204120/2020/000307/2 від 28.09.2020, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними і скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 16816 грн. 00 (нуль) коп., сплачена відповідно до платіжного доручення від 05.11.2020 №3892.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача витрати за перекладацькі послуги документів у розмірі 8664,00 грн., сплачені відповідно до платіжного доручення від 06.11.2020 №5056, та надані Товариством з обмеженою відповідальністю Ла-Віта згідно Акта виконаних робіт від 04.11.2020 №РА-0000085.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За правилами частини третьої статті 137 КАС України, спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Частиною четвертою статті 137 КАС України встановлено, що у випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (частина п`ята статті 137 КАС України).

Частинами 6 та 7 статті 137 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що надані позивачем Акт виконаний робіт від 04.11.2020 №РА-0000085 та Рахунок від 04.11.2020 №СФ-0000084 та платіжне доручення від 06.11.2020 №5056 підтверджують понесені позивачем витрати на оплату послуг перекладача, пов`язаних з розглядом даної судової справи та є співмірними із складністю відповідних послуг, їх обсягом та часом, витраченим перекладачем на надання послуг.

Верховний Суд, розглядаючи справу №160/7049/19 (адміністративне провадження №К/9901/6449/20) у постанові від 31 березня 2020 року вказав: Як вбачається з рішень судів попередніх інстанцій, ухвалених за результатами розгляду адміністративного позову/апеляційної скарги, спірним питанням у справі не є мова документів, які подавались позивачем митному органу під час митного оформлення. З матеріалів справи вбачається, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді першої інстанції та наданий суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Тобто, з`ясуванню підлягає обставина щодо понесення позивачем витрат на перекладацькі послуги до моменту звернення до суду з позовом чи замовлення таких послуг під час розгляду справи у суді першої інстанції з метою доведення своєї позиції.

Як встановлено судом з матеріалів справи витрати на переклад документів здійснені після митного оформлення товару та прийняття відповідачем спірних рішень з метою належного обґрунтування адміністративного позову.

Таким чином, позивач довів суду, що заявлені витрати пов`язані з судовим розглядом саме даної справи, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати за перекладацькі послуги документів у розмірі 8664,00 грн.

Щодо клопотання представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суду слід зазначити наступне.

Так, в судовому засідання представник позивача підтримав подане клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі.

Представник відповідача, у судовому засіданні, просив зменшити витрати на оплату правничої допомоги, оскільки, на його думку, розмір витрат на оплату послуг адвоката у даній справі не є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт. Крім того вказав, що деякі витрати не пов`язані з наданням правової допомоги у даній справі.

Заслухавши клопотання представника позивача та пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази, подані в обґрунтування заяви про винесення додаткового рішення, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

За правилами частини дев`ятої статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За правилами частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

За правилами частини сьомої статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність №5076-VI від 05.07.2012, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження обставин щодо понесення витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанова Верховного суду від 04.02.2020 у справі №280/1765/19, адміністративне провадження №К/9901/607/20).

В підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року, справа №569/17904/17, адміністративне провадження №К/9901/52416/18).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надані суду:

(1) Договір про надання правової допомоги від 02.11.2020 №02-11-20/2, укладений між позивачем та адвокатом Бойко Юрієм Володимировичем щодо здійснення представництва інтересів позивача у адміністративній справі щодо оскарження спірних рішень Поліської митниці Держмитслужби (т. 2 а.с. 39-40);

(2) Додаток №1 до Договору від 02.11.2020 № 02-11-20/2 Перелік послуг адвоката: вивчення матеріалів справи 500,00 грн. за 1 год., написання позовної заяви 800,00 грн. за 1 год., написання відповіді на відзив 800,00 грн. за 1 год., написання апеляційної скарги 1000,00 грн. за 1 год., написання касаційної скарги 1200,00 грн. за 1 год., написання клопотань, заяв, пояснень тощо 500,00 грн. за 1 год., участь у судовому засіданні в суді першої інстанції 1000,00 грн. за 1 год., одноразова винагорода за позитивне рішення в суді першої інстанції 1000,00 грн. та ін.. (т. 2 а.с. 41);

(3) Акт про надані послуги від 10.02.2021 з розрахунком вартості наданих послуг у загальному розмірі 11000,00 грн. (т. 2 а.с. 42);

(4) Платіжне доручення від 05.04.2021 № 7704 про сплату позивачем суми у розмірі 11000,00 грн.; призначення платежу оплата за надання правової допомоги згідно рахунку від 02.04.2021 згідно договору № 02-11-20/2 від 02.11.2020 (т. 2 а.с. 43).

Суд зазначає, що суду надані належні та допустимі докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, які є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення.

Представник відповідача просив про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, однак його твердження щодо не співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг не обґрунтовані жодними доказами та жодним чином не спростовують клопотання представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо стягнення на користь ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Поліської митниці Держмитслужби витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11000,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" (35500, Рівненська область, м.Радивилів, вул. Івана Франка, 29Б, ) до Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Соборна, 104, ) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA204120/2020/000255/2, UA204120/2020/000254/2, UA204120/2020/000253/2 від 13.08.2020; UA204120/2020/000260/2, UA204120/2020/000261/2, UA204120/2020/000262/2 від 01.09.2020; UA204120/2020/000306/2, UA204120/2020/000307/2 від 28.09.2020.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" (35500, Рівненська область, м.Радивилів, вул. Івана Франка, 29Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Соборна, 104, ) судові витрати на суму 36480 (тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22 квітня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля