Справа № 320/1626/21
Суддя: Файчак В.О.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року № 320/1626/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Файчак В.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області (адреса: 09175, Київська область, Білоцерківський район, с. Мала Вільшанка, вул. Перемоги, буд. 24, ), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 01-06/2020 «Про обрання секретаря Маловільшанської сільської ради», прийнятого на першій сесії восьмого скликання 17.12.2020.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач всупереч статті 19 Конституції України, статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», положень Регламенту Маловільшанської сільської ради, прийняв рішення № 01-06/2020 від 17.12.2020. Вказує, що бюлетені для голосування по виборах секретаря Маловільшанської сільської ради, по яких 17.12.2020 депутатами сільської ради проводилось таємне голосування по виборах секретаря ради не відповідали зразку бюлетеня для голосування по виборах секретаря ради, затвердженого рішенням Маловільшанської сільської ради № 01-05/2020 від 17.12.2020, оскільки на кожному бюлетені, що видавався депутатам для голосування містилися позначки/номери. За таких обставин вважає, що всі бюлетені для голосування повинні були бути визнані недійсними, а кандидатура секретаря ради, подана сільським головою - не підтримана. При цьому, бюлетені для таємного голосування, з додатковими відмітками, не передбаченими рішенням № 01-05/2020 від 17.12.2020, недійсними визнані не були, та відповідно було визнано обраним секретарем Маловільшанської сільської ради ОСОБА_3 . Такими чином, було порушено права позивача як депутата на подання на розгляд сесії кандидатури секретаря ради від депутатського корпусу.

Ухвалою суду від 22.02.2021 відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву. Витребувано від відповідача належним чином завірені копії наступних документів:

- рішення Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 01-06/2020 від 17.12.2020 «Про обрання секретаря Маловільшанської сільської ради»;

- рішення Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 01-05/2020 від 17.12.2020 «Про затвердження зразка бюлетеня по виборах секретаря ради» з додатком (зразок бюлетеня для голосування по виборах секретаря ради);

- бюлетенів для голосування по виборах секретаря Маловільшанської сільської ради, по яких 17.12.2020 депутатами Маловільшанської сільської ради проводилось таємне голосування по виборах секретаря ради і на підставі яких лічильною комісією проводився підрахунок голосів та підраховувалися підсумки таємного голосування по виборах секретаря Маловільшанської сільської ради;

- протоколу № 2 лічильної комісії про підсумки таємного голосування по виборах секретаря Маловільшанської сільської ради;

- регламенту Маловільшанської сільської ради, який був чинний на момент обрання секретаря Маловільшанської сільської ради 17.12.2020.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній вказує на відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, як і відсутність доказів протиправності прийнятого рішення. Також надані витребувані судом документи.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.12.2020 на першій сесії восьмого скликання Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області рішенням № 01-06/2020 «Про обрання секретаря Маловільшанської сільської ради», враховуючи пропозицію Маловільшанського сільського голови щодо обрання ОСОБА_3 на посаду секретаря ради та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 26, п. 4 ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 50, ч. 3 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Законом України «Про запобігання корупції» та відповідно до протоколу № 2 лічильної комісії про підсумки таємного голосування по виборах секретаря Маловільшанської сільської ради було вирішено обрати секретарем Маловільшанської сільської ради ОСОБА_3 , депутата сільської ради та ввести його до складу виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Рішенням Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 01-05/2020 від 17.12.2020 року «Про затвердження зразка бюлетеня по виборах секретаря ради», затверджено зразок бюлетеня для голосування по виборах секретаря ради, що є додатком до даного рішення (копія рішення та додатку додається).

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, які діяли станом на час виникнення спору та звертає увагу на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

На підставі частини 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Частина 3 статті 7 цього ж Закону передбачає поширення на посадових осіб місцевого самоврядування дію законодавства про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим законом. Прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посаду секретаря сільської ради здійснюється шляхом обрання відповідною радою, що визначено частиною 1 статті 10 Закону.

Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. Пропозиція щодо кандидатури секретаря ради може вноситися на розгляд ради не менш як половиною депутатів від загального складу відповідної ради у разі, якщо:1) на день проведення першої сесії сільської, селищної, міської ради, обраної на чергових виборах, не завершені вибори відповідно сільського, селищного, міського голови; 2) рада не підтримала кандидатуру на посаду секретаря ради, запропоновану відповідним сільським, селищним, міським головою; 3) протягом тридцяти днів з дня відкриття першої сесії сільської, селищної, міської ради відповідний сільський, селищний, міський голова не вніс кандидатуру на посаду секретаря ради; 4) на наступній черговій сесії після виникнення вакансії секретаря ради у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень відповідний сільський, селищний, міський голова не вніс на розгляд ради кандидатуру на посаду секретаря ради; 5) посада секретаря ради стає вакантною під час вакантності посади відповідного сільського, селищного, міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень.

У разі якщо рада не підтримала кандидатуру, внесену на її розгляд не менш як половиною депутатів від загального складу відповідної ради згідно з пунктом 2 цієї частини, наступну пропозицію щодо кандидатури секретаря ради вносить відповідний сільський, селищний, міський голова.

В силу положень пунктів 4 та 8 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема, сільський голова вносить на розгляд ради пропозицію щодо кандидатури на посаду секретаря ради; вносить пропозицій і формування порядку денного та головування на пленарних засіданнях.

Таким чином, законодавцем встановлено пріоритетне право, зокрема, сільського голови першим вносити кандидатуру (при цьому, в однині) на посаду секретаря ради й лише за певних умов таке право виникає у депутатського корпусу цієї ради. За відсутності таких умов судом встановлено відсутність порушення права позивача на подання кандидатури на посаду секретаря ради.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання про обрання на посаду та звільнення з посади секретаря ради у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Оскільки пунктом 14 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що не пізніш як на другій сесії затверджується регламент роботи відповідної ради, а також положення про постійні комісії ради, врегулювання спірних правовідносин регламентом роботи Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області в редакції рішення ради "Про внесення змін до Регламенту роботи Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області VІІ скликання" від 16.05.2021 (далі - Регламент), є правомірним.

Так, у статті 27 Регламенту встановлено наступне.

Пунктами 7-9 та 13, зокрема, визначено, що таємне голосування проводиться при обранні на посаду та звільнення з посади секретаря ради та в інших випадках, передбачених законом.

До бюлетеня по виборах секретаря ради включається кандидатура на поcaду секретаря, запропонована сільським головою.

Самовідвід кандидата приймаються радою без голосування.

Таємне голосування проводиться шляхом подачі бюлетенів. Зразок бюлетеня затверджується радою.

Бюлетені виготовляються секретарем ради за встановленим радою зразком в кількості, що відповідає фактичній кількості депутатів, присутніх на сесії, з урахуванням сільського голови. Кількість виготовлених бюлетенів може бути меншою лише у випадку, коли депутатом ради (сільським головою) подана заява про наявність конфлікту інтересів та його відмову у голосуванні з вказаного в заяві питання.

Перед початком голосування лічильна комісія перевіряє наявність кабін для таємного голосування, опечатує скриньки, повідомляє депутатам порядок і місце голосування.

Бюлетені видаються депутатам членами лічильної комісії згідно зі списком депутатів за пред`явленням депутатського посвідчення або паспорта, про що засвідчується особистим підписом депутата.

Кожному депутату видається один бюлетень. Депутат здійснює своє право на голосування особисто. Голосування проводиться у кабіні для таємного голосування. Заповнений бюлетень опускається в прозору скриньку, яка повинна знаходитися біля кабіни для таємного голосування.

Підрахунок голосів здійснює лічильна комісія відкрито. При підрахунку голосів недійсними вважаються бюлетені:

- незатвердженого зразка;

- у яких голосуючим не зроблено жодної позначки;

- з яких неможливо з`ясувати волевиявлення депутата.

Про результати таємного голосування складається протокол, який підписується усіма членами комісії. Результати таємного голосування доводяться до депутатів головою лічильної комісії. В протоколі сесії зазначається лише чи прийнято рішення з питання порядку денного, по якому проводилося таємне голосування.

Протокол про результати таємного голосування є невід`ємною частиною протоколу пленарного засідання сесії ради.

Вивчивши надані відповідачем копії зразка бюлетеня та бюлетенів, суд дійшов висновку про відсутність встановлених Регламентом підстав для визнання їх недійсними, адже у зразку бюлетеня передбачено проставляння у бюлетені порядкового номеру. Також встановлено, що процедуру обрання секретаря ради дотримано.

Оскільки з 23 виготовлених бюлетенів 1 визнаний недійсним, 9 - "проти", а 13 - "за", тобто рада більшістю голосів депутатів підтримала кандидатуру ОСОБА_3 , запропоновану сільським головою на посаду секретаря ради, тобто відсутні законні підстави для внесення пропозиції щодо кандидатури секретаря ради на розгляд ради не менш як половиною депутатів від загального складу відповідної ради.

При вирішенні спору по суті суд вважає за необхідне надати оцінку доводам відповідача в частині відсутності порушеного права та охоронюваного законом інтересу позивача.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За своїм смисловим навантаженням термін «законний інтерес» є тотожним «охоронюваному законом інтересу», оскільки саме законність обумовлює надання інтересу правової охорони.

Поняття законного (охоронюваного законом) інтересу міститься в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004, згідно з яким поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Ознаки, притаманні законному інтересу, визначені у вже згадуваному рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року у справі № 1-10/2004. Поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Розмежовуючи суб`єктивне право, і пов`язаний з ним інтерес, Конституційний Суд України зазначає, що перше є особливим дозволом, тобто дозволом, що відображається у відомій формулі: "Дозволено все, що передбачено у законі", а друге - простим дозволом, тобто дозволом, до якого можна застосовувати не менш відоме правило: "Дозволено все, що не забороняється законом". Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб`єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов`язком іншої сторони. Законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість. Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки.

З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Для визначення інтересу як об`єкту судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.

Зі змісту норми частини 1 статті 5 КАС України слідує, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки: (а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; (б) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; (в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; (г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово «її»); (д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже і матеріально-правової заінтересованості), є: (а) незаконність інтересу - його суперечність Конституції, законам України, принципам права; (б) не правовий характер вимог - вимоги не породжують правових наслідків для позивача. Це виключає можливість віднесення спору до «юридичного» відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України; (в) встановлена законом заборона пред`явлення позову на захист певного інтересу (наприклад, заборона оскаржувати рішення дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя особою, яка подала скаргу на суддю); (г) коло осіб, які можуть бути позивачами, прямо визначено законом, і позивач до їх числа не належить (це свідчить про відсутність матеріальної правоздатності); (д) позивач звернувся за захистом інтересів інших осіб - держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб.

Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду: а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають); або в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес, а його права порушені з боку суб`єкта владних повноважень.

Так, в ході розгляду справи позивачем не наведено жодного обґрунтування яким чином прийняте рішення відповідача порушує його права та охоронювані законом інтереси.

Крім цього, позовна заява не містить в собі обґрунтування негативного впливу прийнятого рішення відповідача на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача.

В свою чергу, позивачем не визначено права, свободи чи інтересу, який має бути захищений (поновлений) у судовому порядку.

Встановлення відсутності матеріально-правової заінтересованості позивача є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Аналогічний правовий підхід застосовано в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі №522/3665/17.

При цьому, суд наголошує, що в ході розгляду справи не встановлено обставин порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 73, 77, 90, 143, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Файчак В.О.