Справа № 161/17807/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 161/17807/20 пров. № А/857/6041/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2021 року у справі № 161/17807/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Крупінська С. С.,

час ухвалення рішення 05.02.2021 року,

місце ухвалення рішення м.Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 05.02.2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову відповідача серії ЕАМ №3368164 від 01 листопада 2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що про працездатність вогнегасника свідчить не його дата виготовлення, а дата повірки, яка інспектором не перевірялась. Зазначає, що фіксація вчинення правопорушення не здійснена, а з відеозапису вбачається лише спір між інспектором та водієм. Відповідач всупереч положень ч.2 ст.77 КАС України докази, які б свідчили про правомірність прийнятого ним рішення, суду не надав. З урахуванням наведеного, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі, апеляційну скаргу підтримує повністю, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕАМ №3368164 від 01 листопада 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП за те, що останній 01 листопада 2020 року о 05:51 год. керував транспортним засобом призначеним для перевезення пасажирів та в якого був вогнегасник, в якого закінчився термін дії, чим порушив п. 2.3 а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся з позовом в суд.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП підтверджується диском з відеозаписом, на якому зафіксовано пояснення позивача, який погоджувався з вчиненим ним правопорушенням.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КУпАП відповідальність настає в разі керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

П.2.3 (а) ПДР України передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно з п.9 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 01 листопада 2020 року о 05:51 год. керував транспортним засобом призначеним для перевезення пасажирів та в якого був вогнегасник, в якого закінчився термін дії, чим порушив п. 2.3а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься диск із відеозаписом, однак такий колегією суддів не взято до уваги, оскільки його неможливо оглянути у зв`язку з технічними пошкодженнями.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач зазначає, що обладнання, яке містилося в ТЗ, повністю відповідало вимогам стандартів, правил дорожнього руху і техінчної експлеатації.

При цьому, поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення вказав на те, що у наявного в позивача вогнегасника закінчився термін його дії; разом з тим будь-яких доказів на підтвердження цих обставин відповідачем суду не надано.

Покликання позивача на те, що дата виготовлення вогнегасника не впливає на його працездатність, оскільки про працездатність вогнегасника свідчить його дата повірки, яка інспектором не перевірялась, колегія суддів вважає підставними і такими, що заслуговують на увагу. Будь-яких доказів на проведення повірки вказаного вогнегасника при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не надано, і такі в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, зокрема, фото- відеозапис, яким зафіксовано сам факт адміністративного правопорушення, відповідач не надав.

Отже, колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на ці обставини та не надав відповідної оцінки.

Ч.3 ст. 286 КАС України передбачає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, належними та допустимими доказами, а тому постанова відповідача серії ЕАМ №3368164 від 01 листопада 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.229, 242, 243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 КАС, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2021 року у справі № 161/17807/20 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції серії ЕАМ №3368164 від 01 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 21 квітня 2021 року.