Справа № 640/16631/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Бєлової Л.В. та Парінова А.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року, яке ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи з 23 жовтня 2018 року, внаслідок поранення, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 17 травня 2019 року № 61;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня календарного року, як інваліду ІІ групи з 23 жовтня 2018 року, внаслідок поранення, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано пункт 15 протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 травня 2019 року № 61 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги на підставі ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язано Міністерство оборони України повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути подану ОСОБА_1 заяву та додані до неї документи про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме у зв`язку зі встановленням 23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 . ІІ групи інвалідності згідно з довідки МСЕК серії АВ № 0985123 від 06 листопада 2018 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач просить скасувати рішення суду від 20 жовтня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року як інваліду ІІ групи з 23 жовтня 2018 року, внаслідок поранення, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії. Позивач вважає, що зобов`язання суду повторно розглянути заяву з доданими документами позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, є порушенням норм процесуального права.

Відповідач просить скасувати рішення суду від 20 жовтня 2020 року та прийняти нову постанову якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Відповідач вказує на те, що первинну групу інвалідності позивачу встановлено понад 25 років після проходження строкової військової служби, що ставить під сумнів причини та обставини встановлення інвалідності. Також скаржник зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги можлива у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності протягом двох років після первинного встановлення інвалідності. Вищу групу інвалідності ОСОБА_1 було встановлено через 5 років після первинного огляду МСЕК, а тому права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі він не має. Відповідач вказує, що при зверненні до уповноваженого органу із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності, позивачем не подано повного пакету документів, зокрема відсутній документ про причини та обставини поранення.

Відзиви сторін на апеляційні скарги до суду не надходили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа призначена до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову про відмову задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 брав участь у бойових діях в республіці Афганістан з 07 лютого 1986 року по 18 листопада 1987 року, внаслідок чого отримав осколкові поранення голови. Відповідно до довідки МСЕК серії АВ № 0071467 від 06 листопада 2013 року, за результатами первинного огляду позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 29 жовтня 2013 року, внаслідок отриманих позивачем поранень, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

За результатами повторного огляду, відповідно до довідки МСЕК серії АВ № 0985123 від 06 листопада 2018 року, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 23 жовтня 2018 року. З огляду на це, ОСОБА_1 звернувся із заявою до уповноваженого органу щодо вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги йому як інваліду ІІ групи.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія) від 17 травня 2019 року № 61 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні такої допомоги, у зв`язку зі встановленням первинної групи інвалідності понад тримісячний строк після звільнення зі служби, та сплином дворічного строку з моменту первинного огляду позивача до встановлення вищої групи інвалідності. Позивачу також було відмовлено з огляду на відсутність документа, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Не погоджуючись із висновком Комісії щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що первинний огляд та призначення інвалідності ОСОБА_1 відбулося до встановлення законодавством дворічного обмеження на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок зміни групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності. При цьому, суд зазначив, що вимога про зобов`язання відповідача призначити і виплатити одноразову грошову допомогу не може бути задоволена в такому формулюванні, оскільки позивачем не подано повний пакет документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, а саме, відсутній документ про причини ти обставини поранення. Суд першої інстанції визначив, що належним способом захисту права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності понад встановлений законодавством дворічний строк, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції чинній на момент первинного встановлення інвалідності, позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, за умови що інвалідність настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби.

Разом з тим, 01 січня 2014 року набули чинності зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в частині регулювання питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення вищої групи інвалідності.

Так, відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено дворічний строк протягом якого, у разі встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності, військовослужбовці мають право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року, що набрав чинності 01 січня 2017 року, п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено абзацом другим, відповідно до якого, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Відповідно до п. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який набрав чинності 24 січня 2014 року.

Вказаною постановою передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги особам, яким така виплата була призначена до набрання ним чинності, здійснюється відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

При вирішенні питання про наявність у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності, колегія суддів враховує висновки судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду викладені у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 240/10153/19.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду встановила, що мають місце випадки різного застосування Верховним Судом зазначених вище правових норм щодо отримання одноразової грошової допомоги.

З огляду на це, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду, відповідно до якого військовослужбовець має право на отримання одноразової грошової допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності до 01 січня 2014 року, оскільки до цього строків реалізації такого права передбачено не було.

У вказаній постанові судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду дійшла такого висновку про застосування п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»:

1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;

2) передбачені п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01 січня 2014 року;

3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01 січня 2014 року чи після).

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що зміна групи інвалідності позивача відбулась понад дворічний термін після первинного встановлення йому інвалідності суд приходить до висновку про те, що у ОСОБА_1 відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а рішення відповідача, що є предметом оскарження, про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги з цих підстав є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності документу про причини та обставини поранення позивача, як одну з підстав для відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності, оскільки вказані обставини вже були встановлені та перевірені під час первинного огляду та встановлення йому ІІІ групи інвалідності з 29 жовтня 2013 року та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з цим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те що оцінка причин та обставин поранення, які стали підставою для встановлення позивачу інвалідності під час первинного огляду та виплати йому одноразової грошової допомоги виходить за межі предмету доказування під час розгляду даної справи. Суд враховує, що одноразова грошова допомога при встановленні ІІІ групи інвалідності позивачу на момент встановлення вищої групи інвалідності була виплачена, а рішення про її виплату у встановленому законом порядку скасовано не було.

Разом з цим, наведені обставини не є самі по собі достатньою підставою для задоволення позову ОСОБА_1 .

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2020 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.В. Бєлова

А.Б. Парінова