Справа № 160/631/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2021 року Справа № 160/631/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСидоренко Д.В.
за участі секретаря судового засіданняШевченко І.Є.
представника позивача представника відповідача Афоніна О.В. Зубець Л.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕДО" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ТОВ «ВЕДО» до Дніпропетровської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить визнати протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2020/000197/1, прийняте 29.12.2020 року Дніпровською митницею Держмитслужби.
Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема тим, що в рішенні відсутнє посилання на виявлення обставин, за якими посадова особа митниці мала право вимагати подання додаткових документів; умови та черговість оплати ніяк не впливають на митну вартість товару; рішення не містить причин не врахування відомостей митної декларації країни відправлення; спірне рішення не відповідає вимогам закону за формою та змістом; відповідачем порушено вимоги послідовності застосування методів визначення митної вартості.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2021р. відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.
12.02.2021р. засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. В обґрунтування правової позиції відповідач зазначає, що за результатами перевірки документів та відомостей встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме: до митного оформлення не надано заявки покупця та заявлені декларантом відомості щодо виробника товару та характер зовнішньоекономічної угоди не підтверджено документально; загальна суму передоплати за наданими платіжними документами не відповідає загальній вартості відповідно до специфікації, а оплата здійснена за реквізитами, що не відповідають визначеним у контракті; рахунок від 24.12.2020 №НК-102 та акт надання послуг №НК-102 від 28.12.2020 виставлено до фактичного виконання експедитором послуг та доставки товару до кінцевого пункту; здійснена оплата по договору перевезення не кореспондується з визначеними умовами у договорі та/або заявці.
16.02.2021 року позивач подав відповідь на відзив, а також письмове клопотання щодо застосування заходів процесуального примусу, клопотання щодо витребування доказів, а також клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 18.02.2021 року адміністративну справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.
Ухвалами суду від 16.03.2021 року у задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1-2 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовим спором визнається спір у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 ч.1 ст.4 КАС України визначено поняття суб`єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ст.543 Митного кодексу України безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи.

Відповідно частини 1 статті 546 Митного кодексу України митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи.

Отже, Дніпропетровська митниця Держмитслужби у відносинах з фізичними та юридичними особами, під час реалізації своїх завдань та функцій, встановлених законодавством України, є суб`єктом владних повноважень, відтак зазначений спір є справою адміністративної юрисдикції та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

01.12.2020р. між ТОВ «ДиКом Плюс» (продавець) та ТОВ «ВЕДО» (покупець) укладено контракт купівлі-продажу №16/20, згідно якого продавець зобов`язується поставити, покупець прийняти і сплатити металічні меблі (п.1.1). Поставка товару здійснюється на умовах FCA згідно «Інкотермс 2010» Колпіно, м.Санк-Петербург, Російська Федерація.

З метою митного оформлення товару позивачем до митного органу подано митну декларацію №UA110150/2020/021635, відповідно до якої до ввезення задекларовано меблі металеві для зберігання різноманітних платежів на полицях: - арт. 23.0304-100 стелаж палетний П 70 цинк 4000 - 1 шт., в складі: вкладиш - 144 шт., комплект крепежа для зв`язей (П70) - 648 компл, підп`ятник (крепеж + 2анкера) - 144 компл, зв`язь горизонт. 896/1000 цинк - 144 шт., зв`язь діагональна 1084/100 цинк - 432 шт., стойка П70 4000 цинк - 144 шт., балка 3300 П13х50х1,5 - 96 шт., фіксатор балки 192шт, балка 1800 П90Х50Х1,5 - 96шт, фіксатор балки - 192шт, полиця П 450х1000 цинк г/п 200 кг (без ребер жорсткості) - 528 шт., СТ - 012 ребро жорсткості на полицю 1000 - 10456 шт., - арт. 22.0218-100 стелаж СТ-031 2491х600 - 1шт, в складі: гвинт-саморіз 4,8х16 - 2304шт, СТ - 031 подпятник (без анкера) - 192 компл, СТ 031 стойка 2491 цинк - 192 шт., СТ - 031 зтяжка 600 цинк (без крепежа) - 384 шт., СТ - 031 полиця 600х1000 цинк - 329 шт., СТ - 031 раскосная система - 47 компл, СТ - 010 стойки 2000 основний комплект (4 шт.) - 33 компл, СТ - 010 полиця 400х1000 (5 шт.) - 36 комплект, СТ - 011 стойка 1800 - 44 шт., СТ - 012 ножка регулювальна з крепежем (2 шт.) - 88 компл, СТ - 011 полиця 400х700 - 45 шт. Товар поставляється у розібраному стані для зручності транспортування.

Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, позивачем надано митному органу документи, що перелічені у графі 44 ВМД і посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування.

За результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2020/000197/1 від 29.12.2020р., згідно якого за результатом проведеної консультації, митну вартість товару скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2ґ), - резервний метод визначення митної вартості та ґрунтується на вартості товару, митна вартість яких вже визнана митним органом та розраховується на рівні: Товар 1 скориговано до рівня митної вартості товару «Шафи металеві для розміщення електрообладнання: ШАФА (ШЗЛ-3). Поставляється в розібраному вигляді для зручності транспортування. Торговельна марка: немає даних», країна виробництва та відправлення - RU. Виробник ООО «СОЮЗЕНЕРГОПРОЕКТ», країна виробництва та відправлення Російська Федерація, імпортованого за угодою з виробником, на комерційних умовах поставки FCA, митне оформлення якого здійснено за резервним методом за ЕМД №UA807120/2020/2979 від 01.09.2020 на рівні 296,5272 рос.руб./кг.

Неможливість визнання заявленої декларантом митної вартості митний орган обґрунтовує наявністю розбіжностей в документах, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

- не надано до митного оформлення заявки Покупця, відповідно до пунктів 2.3, 2,4 контракту від 01.12.2020 №16/20;

- в наданих комерційних та товаросупровідних документах відсутнє посилання на вказану компанію-виробника товару. Компанія ООО "ДиКом Плюс" відповідно товаросупровідних документів визначена як Продавець/Постачальник. Документально підтверджених відомостей від фактичного виробника оцінюваних товарів до митного оформлення не надано;

- до митного оформлення надано 2 свіфт-повідомлення від 10.12.2020 на суму 800000 рос.руб; від 24.12.2020 - 774 376,63 рос.руб. Загальна сума передоплати за наданими платіжними документами - 1574376,63 (рос.руб) не відповідає загальній вартості відповідно до специфікації №1 від 04.12.2020 (1431435,89 рос.руб.). Здійснена оплата за вищевказаними платіжними дорученнями не відповідає умовам оплати, визначених у контракті від 01.12.2020 №16/20 та специфікації №1 від 04.12.2020. Згідно пункту 8.2 контракту за прострочку оплати Товару Покупець на вимогу Продавця сплачує пеню у розмірі 0,1% суми заборгованості за кожен день протермінування, але не більше 10%. Оплата за наданими свіфт-повідомленнями здійснена за реквізитами, що не відповідають визначеним у контракті від 01.12.2020 №16/20. Надані банківські платіжні документи містять призначення платежу з посиланням виключно на контракт від 01.12.2020 №16/20;

- у заявці зазначено, що оплата здійснюється по факту вивантаження авто в Дніпрі. До митного оформлення надано платіжне доручення від 29.12.2020 №1231, відповідно до якого здійснено оплату у розмірі 40000 грн. Здійснення оплати не кореспондується з визначеними умовами у договору та/або заявці. Рахунок від 24.12.2020 № НК-102 та акт надання послуг №НК-102 від 28.12.2020 виставлено до фактичного виконання експедитором послуг та доставки товару до кінцевого пункту.

Не погодившись з даним рішеннями, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України Митний кодекс України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст.53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Така ж позиція знайшла своє відображення у Постанові Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2 Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року.

З наведеним висновком кореспондуються положення п.2 ч.5 ст.54 Митного кодексу України, за змістом якої відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частиною 7 ст.54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Щодо посилання відповідача на те, що загальна суму передоплати за наданими платіжними документами не відповідає загальній вартості відповідно до специфікації, а оплата здійснена за реквізитами, що не відповідають визначеним у контракті; рахунок від 24.12.2020 №НК-102 та акт надання послуг №НК-102 від 28.12.2020 виставлено до фактичного виконання експедитором послуг та доставки товару до кінцевого пункту, суд зазначає про їх безпідставність з огляду на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Разом з тим, листом від 25.12.2020р. ТОВ «ДиКом Плюс» повідомляло ТОВ «ВЕДО» про те, що оплата по Специфікації №1 та №2 від 04.12.2020р. на суму 1574376,63 отримана ТОВ «ДиКом Плюс» в повному обсязі. У зв`язку з перебоями в поставках металу від наших постачальників, відвантаження буде здійснюватися у наступному порядку:

- продукція по Специфікації №1 на суму 1431435,89 рублів РФ буде відвантажена 25.12.2020р.;

- продукція по Специфікації №2 на суму 142940,74 рублів РФ буде відвантажена не пізніше 31.01.2021р.

Щодо доводів митного органу про те, що здійснена оплата послуг перевезення не кореспондується з визначеними умовами у договору та/або заявці, та рахунок від 24.12.2020 № НК-102 і акт надання послуг №НК-102 від 28.12.2020 виставлено до фактичного виконання експедитором послуг та доставки товару до кінцевого пункту, суд зазначає наступне.

Як зазначено в графі 33 оскаржуваного рішенні, відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування - 33930 грн.

Згідно довідки про транспортні витрати фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 24.12.2020р. вартість перевезення вантажу для ТОВ «ВЕДО» здійснюється автомобілем державний номер Вольво НОМЕР_1 / НОМЕР_2 за маршрутом:

1. місто Санкт - Петербург (Росія) - державний кордон Гоптівка-Нехотіївка, відстань 1422 км. Складає 33930 грн.;

2. від державного кордону Гоптівка-Нехотіївка - місто Дніпро (Україна), відстань 254 км. Складає 6070 грн.

24.12.2020р. ФОП ОСОБА_1 виставлено Рахунок на оплату №НК-102 на загальну суму 40000,00 грн. (договір №НК 04 від 14.12.2020р., замовлення №1 від 15.12.2020р.), в тому числі:

1. Транспортно-експедиційні послуги по маршруту м.Санкт - Петербург (Росія) - державний кордон Гоптівка-Нехотіївка, Вольво НОМЕР_1 / НОМЕР_2 - 33930,00 грн.;

2. Транспортно-експедиційні послуги по маршруту від державного кордону Гоптівка-Нехотіївка - місто Дніпро (Україна), Вольво НОМЕР_1 / НОМЕР_2 - 6070,00 грн.

Платіжним дорученням №1231 від 29.12.2020р. ТОВ «ВЕДО» сплачено на користь ФОП ОСОБА_1 40000,00 грн. за транспортно - експедиційні послуги (Санк-Петербург - Дніпро) зг.рах.№НК-102 від 24.12.2020р. без ПДВ.

Отже, відсутні обставини суперечностей оплати послуг перевезення з умовами у договору та/або заявці, а умови оплати безпосередньо вартості транспортно-експедиційних послуг також не стосуються ціни товару, та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Щодо інших доводів митниці, зазначених у рішенні про коригування митної вартості товарів, то суд також визнає їх безпідставними та такими, що не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю товарів, оскільки, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 627 і 628 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять: умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлено, що суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Таким чином, ціна договору та наявність знижок за умови погодження сторонами здійснюється ними шляхом укладання певного договору. При цьому, сторони вільні у визначені умов договору.

З огляду на викладене, зниження продавцем товару його вартості не знаходиться в причинному зв`язку з коригуванням митної вартості до тих пір, поки митний орган не доведе, що ціна проданого товару, фактично, всупереч зміненим умовам контракту, залишилась незмінною.

При цьому, в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не було встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, які необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, є протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно із частиною 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 2342,67 грн., що документально підтверджується квитанцією №43190 від 18.01.2021 року.

Отже, судовий збір у сумі 2342,67 грн. підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі - Дніпровської митниці Держмитслужби.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів UA110150/2020/000197/1 від 29.12.2020р.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕДО" (вул.Будівельників, буд.34, м.Дніпро, 49089; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2342,67 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (вул.Княгині Ольги, буд.22, м.Дніпро, 49038; ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22.04.2021 року.

Суддя Д.В. Сидоренко