Справа № 280/59/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 квітня 2021 року Справа № 280/59/19 провадження № СН/280/15/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І.

за участю:

представника позивача - Хижняк Л.Є.

представника відповідача - Попової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" (70600, Запорізька область, Пологівский район, м. Пологи, вул. Ломоносова, б. 36, )

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Олександра Поля, буд. 57, м. Дніпро, 49600, )

про визнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Пологівський олійноекстракційний завод" (далі - позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2018.

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 21.03.2019, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019, адміністративний позов задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 29.12.2018 №.

Постановою Верховного Суду від 01.02.2021 частково задоволено касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після повторного перерозподілу справи, проведеного в порядку КАС України, справу передано судді Запорізького окружного адміністративного суду Сіпаці А.В. на розгляд.

Предметом розгляду справи є правомірність податкового повідомлення - рішення від 29.12.2018 № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за січень - березень, травень 2017 року на загальну суму 6 867 209,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 716 802,25 грн (далі - ППР).

Не погоджуючись із прийнятим податковим ППР, позивач посилався на те, що висновки Акту від 14.12.2018 №116/28-10-47-08/00384147 щодо завищення податкових зобов`язань з податку на додану вартість за господарськими операціями, заснованими на договорі №2395/6 на переробку соняшнику на давальницьких умовах, що укладений 23.12.2016 між позивачем та ТОВ «ІНВЕРС ВС», а також про заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість по операціях з начебто, безоплатної передачі (надання) ТОВ «ІНВЕРС ВС» готової продукції (олії соняшникової нерафінованої та шроту соняшникового), ґрунтуються на припущеннях контролюючого органу.

Ухвалою суду від 22.02.2021 постановлено проводити розгляд адміністративної справи №808/59/19 (провадження №СН/280/15/21) за правилами загального позовного провадження, а також запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив та документи на його обґрунтування.

23.03.2021 позивач надав суду письмові пояснення в яких підтримав свої позовні вимоги та висловив свою думку щодо зауважень, вказаних Верховним судом.

В підготовчому засіданні 24.03.2021 представник відповідача просив надати додатковий строк для підготовки та надання відзиву на позовну заяву, а також підготовки клопотання про заміну відповідача на його правонаступника у зв`язку з початком процедури припинення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Ухвалою суду від 24.03.2021 за клопотанням позивача витребувано від Головного управління ДФС у Запорізькій області, а у разу відсутності від Головного управління ДПС у Запорізькій області докази, а саме: належним чином засвідчені копії акта перевірки TOB «ІНВЕРС ВС» від 03.10.2018 №581/08-01-14-07/40408389 разом з усіма додатками до нього; запиту Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.08.2018 № 27359/10/08-01-14-06-13 на отримання інформації до Управління інформаційно - аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції у Запорізькій області щодо надання інформації з ІС ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж; листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції у Запорізькій області від 04.09.2018 №1442/2/01-2018 (відповідь на запит) до Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Протокольною ухвалою суду від 24.03.2021 за клопотанням позивача забезпечено явку свідків по справі.

24.03.2021 у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 19.04.2021.

Відповідачем надано до суду письмовий відзив на позовну заяву позивача, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Вказує, що в ході проведеної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства при відображенні в податкових деклараціях з податку на додану вартість підприємства за податкові періоди січень-травень 2017 року операцій по взаємовідносинам з ТОВ «ІНВЕРС ВС» встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань на суму 6 867 209,02 грн. У зв`язку з чим, контролюючим органом спірним рішенням зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на вказану вище суму та нараховано штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1716802,25 грн. Просить відмовити у задоволенні позову.

Протокольною ухвалою суду від 19.04.2021 допущено заміну відповідача - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код юридичної особи 39440996) його правонаступником - Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43968079), яке є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДПС (ідентифікаційний код юридичної особи 43141471) у відповідних сферах діяльності, який, в свою чергу, є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

19.04.2021 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у цей же день.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Пологівський олійноекстракційний завод» () первино зареєстроване 31.07.1995 як юридична особа. Основним видом діяльності товариства є 10.41. Виробництво олії та тваринних жирів. Позивач здійснює виробництво олій і шротів із соняшника або сої для власних потреб і на замовлення інших осіб. Позивач на праві власності має виробничі потужності, земельні ділянки, нерухоме та рухоме майно, використовує працю найманих працівників.

В період з 19.11.2018 по 07.12.2018 на підставі направлень від 16.11.2018 №№195, 196 виданих Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС та наказу від 16.11.2018 №2123, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, фахівцями Запорізького управління Офісу проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства «Пологівський олійноекстракційний завод» з метою дослідження питань дотримання вимог податкового законодавства при відображенні в податкових деклараціях з податку на додану вартість підприємства операцій по взаємовідносинам з ТОВ «ІНВЕРС ВС» () за період січень - травень 2017 року, за результатом якої складено Акт від 14.12.2018 №116/28-10-47-08/03384147 (далі - Акт від 14.12.2018 №116/28-10-47-08/03384147).

У висновках Акту від 14.12.2018 №116/28-10-47-08/03384147 встановлено, зокрема порушення ПрАТ «Пологівський ОЕЗ»:

- пп «а» п.185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України в результаті чого завищено податок на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, на загальну суму 6867209 грн., у т.ч. по періодах:

-січень 2017 року 850581 грн.

-лютий 2017 року 1673407 грн.

- березень 2017 року 4313604 грн.,

-травень 2017 року - 29617 грн.

На підставі висновків Акту перевірки від 14.12.2018 №116/28-10-47-08/03384147 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2018, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 6867209 грн., та донараховано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1716802,25 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. «а» п.185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість, є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

Згідно із п.186.1 ст. 186 ПК України, місцем постачання товарів є:

а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту);

б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою;

в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

У відповідності до п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із п.188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України, визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України, визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктами 200.1 та 200.4 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість, та як наслідок, формування від`ємного значення для отримання бюджетного відшкодування, і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг). Факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 ПК України).

Згідно з п. 201.6 ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст.201 ПК України).

Отже, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ст. 1 Закону № 996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також: на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку на додану вартість та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп. 2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

Такий висновок щодо оцінки документів, наданих платником податків на підтвердження даних податкового обліку, відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 27.03.2012 у адміністративній справі за позовом ПП «Ангара»» до ДПІ у Печерському районі м. Києва, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві, за участю прокурора м. Києва про скасування податкового повідомлення-рішення та відшкодування податку на додану вартість.

Тобто, у разі якщо у податковому обліку платника ПДВ контролюючий орган змінив суму податку з підстав нереальності (безтоварності) операції, до предмету доказування у таких справах відносять також обставини щодо факту здійснення операції з постачання товару (послуги). У такому випадку документи підлягають оцінці з врахуванням всіх обставин, в тому числі й обставин щодо діяльності контрагента платника податку, оцінки його можливостей здійснити господарську операцію. Лише сукупність обставин може свідчити на користь висновку про реальність або неможливість господарської діяльності.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач при здійсненні своєї господарської діяльності мав господарські відносини з ТОВ «ІНВЕРС ВС» на підставі договору на переробку соняшнику на давальницьких умовах від 23.12.2016 року № 2395/6 (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору, Замовник (ТОВ «ІНВЕРС ВС») у строки та на визначених у договорі умовах зобов`язується поставити Виконавцю (позивачу) Сировину (соняшник), а також здійснити вибірку Продукції (соняшникової олії наливної та соняшникового шроту), а Виконавець зобов`язується переробити поставлену замовником Сировину, здійснити зберігання Продукції, а також відвантаження Замовнику продукції.

На підтвердження фактичного виконання господарських операцій за вказаним договором, позивачем під час перевірки були подані копії податкових накладних, маршрутних листів, товарно-транспортних накладних, актів здачі-прийняття робіт, накладних, квитанції на приймання до переробки олійного насіння, банківські виписки про оплату.

Копії зазначених документів містяться у матеріалах справи. Дослідивши зміст спірних документів, суд дійшов висновку, що останні містять всі обов`язкові реквізити, що передбачені статтею 9 Закону № 996-ХІV та пунктом 2.4 Положення, в розумінні вказаних Закону та Положення є первинними та такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з надання послуг, фактичний рух активів та зміни у майновому стані позивача, зокрема:

- товару (соняшнику) від ТОВ «ІНВЕРС ВС» до позивача, його подальша переробка позивачем на власних виробничих потужностях на інший товар (олію соняшникову нерафіновану та шрот соняшниковий), зберігання та відвантаження позивачем, олії соняшникової нерафінованої та шроту соняшникового для ТОВ «ІНВЕРС ВС»;

- грошових коштів від ТОВ «ІНВЕРС ВС» до позивача (оплата вартості виконаних позивачем, робіт з переробки товару (соняшнику), наданих послуг зі зберігання та навантаження олії соняшникової нерафінованої та шроту соняшникового).

Оформлення господарських операцій за Договором наданими позивачем документами відповідає Порядку обліку сировини, матеріалів та готової продукції на підприємствах олійно-жирової галузі, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 11.09. 2009 р. № 656, дія якого поширюється на позивача, який є підприємством олійно - жирової галузі.

Доводи відповідача про неможливість встановити джерело походження насіння соняшника у ТОВ «ІНВЕРС ВС» (самостійне вирощування, придбання тощо) та факт його перевезення до позивача обґрунтовані обставинами, встановленими під час перевірки контролюючим органом господарської діяльності ТОВ «ІНВЕРС ВС» та оформленими наступними документами:

- актом перевірки від 03.10.2018 №581/08-01-14-07/40408389 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНВЕРС ВС» (код за , податкова адреса: Україна, 69037, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 18-В) (тел.: +38 , +38 , Е-mail: ) з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮТА-ТЕКС» (код за ) за лютий 2017 року та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАЙРУС» (код за ) за березень 2017 року та подальшої реалізації товарів в адресу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Влада Інк» (код за ) за лютий-березень 2017 року та інших контрагентів, складеним Головним управлінням ДФС у Запорізькій області (далі - акт перевірки ТОВ «ІНВЕРС ВС» від 03.10.2018 №581/08-01-14-07/40408389).

В матеріалах справи міститься роздруківка зазначеного акта перевірки, яка не містить підписів посадових осіб контролюючого органу, які його склали, а також підписів посадових осіб ТОВ «ІНВЕРС ВС». До нього не додані складені контролюючим органом акти, що засвідчують факт відмови ТОВ «ІНВЕРС ВС» від надання документів про придбання соняшнику, його транспортування і передачу на переробку позивачу із зазначенням переліку документів, які йому запропоновано надати, у відповідності до вимог ст.85.6 ПК України.

Належним чином засвідчена копія цього документа з усіма додатками не була надана суду ані відповідачем, ані Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, ані Головним управлінням ДПС у Запорізькій області на виконання ухвали про витребування доказів.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи роздруківки акту перевірки ТОВ «ІНВЕРС ВС» від 03.10.2018 №581/08-01-14-07/40408389, ТОВ «ІНВЕРС ВС» зареєстровано Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 07.04.2016 року № 0039841, взято на податковий облік у органах ДФС від 07.04.2016 за № 29, станом на дату складання акту перебував на обліку у Запорізькій ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, мав стан 0 - платник податків. ТОВ «ІНВЕРС ВС» зареєстрований платником податку на додану вартість. Контролюючим органом встановлено, що ТОВ «ІНВЕРС ВС» фактично знаходився за зареєстрованим місцезнаходженням: Україна, 69037, Запорізька область, м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Рекордна, буд. 18-В та здійснював такі види діяльності: 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (основний); 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. У ТОВ «ІНВЕРС ВС» були наявні рахунки у банках та інших фінансових установах та 12 штатних працівників.

Перевірка ТОВ «ІНВЕРС ВС» проводилась виключно з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ «ЮТА-ТЕКС» () за лютий 2017 року, ТОВ «Кайрус» за березень 2017 року та подальшої реалізації товарів в адресу ТОВ «Влада Інк» () за лютий - березень 2017 року та інших контрагентів. До здійснення цієї перевірки контролюючий орган (і лише він) здійснив лише одну перевірку фінансово - господарської діяльності ТОВ «ІНВЕРС ВС» з тим самим предметом і за той же період, що і зазначена поточна перевірка. Результати цієї перевірки були оформлені актом від 30.01.2018 №48/08-01-14-06/40408389 та не влаштували контролюючий орган через неповне з`ясування питань його службовими особами під час цієї перевірки. Для обґрунтування своїх висновків контролюючий орган використовував наступні джерела: договори та первинні документи бухгалтерського обліку, надані йому до перевірки ТОВ «ІНВЕРС ВС»; лист Запорізького управління Офісу великих платників ДФС від 10.08.2018 р. про отримання доступу до документів ПрАТ «Пологівський ОЕЗ»; лист Управління інформаційно - аналітичної підтримки ГУ НП в Запорізькій області від 04.09.2018 №1444/2/01-2018 з інформацією про пересування автомобільними шляхами автотранспортних засобів у період з 01.01.2017 по 31.03.2017; листи Регіонального сервісного центру в Запорізькій області МВС України від 29.01.2018 № 31/8-408 та Головного сервісного центру МВС України від 06.02.2018 №31/1832; службова оперативного управління ГУ ДФС у Запорізькій області від 25.09.2018 № 122/08-01-21-05 з поясненнями чотирьох власників транспортних засобів; супровідний лист від ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 10.07.2018 № 3264/7/21-22-14-06-16 разом з витягом з Додатку № 3 до акту перевірки ТОВ «Влада Інк» () з питань взаємовідносин з ТОВ «ІНВЕРС ВС» за лютий - квітень 2017 року, про надання ТОВ «Влада Інк» до перевірки виданих ПрАТ «Пологівський ОЕЗ» посвідчень якості на олію рослинну наливом, наданих йому ТОВ «ІНВЕРС ВС».

Як вбачається з акту перевірки ТОВ «ІНВЕРС ВС» від 03.10.2018 №581/08-01-14-07/40408389 зазначене підприємство надало контролюючому органу документи, які безпосередньо стосувалися здійснених ним фінансово - господарських операцій, що були предметом перевірки, а не надало лише документи, що підтверджують придбання соняшнику, його транспортування та передачу на переробку позивачу.

В матеріалах справи відсутні докази оформлення контролюючим органом документів відповідно до вимог ст. 85.6 ПК України, які засвідчують факт відмови ТОВ «ІНВЕРС ВС» від надання документів про придбання соняшнику, його транспортування і передачу позивачу із зазначенням переліку документів, які йому було запропоновано надати, а також відсутності у посадових осіб ТОВ «ІНВЕРС ВС» заперечень (зауважень) щодо складення цього акту.

В той же час, у цьому акті перевірки відсутня інформація про встановлення контролюючим органом обставин про:

- здійснення цим або іншим контролюючим органом перевірок фінансово - господарської діяльності ТОВ «ІНВЕРС ВС», як в цілому, так і по господарським операціям з іншими контрагентами, крім зазначених в акті, включаючи операції з набуття у власність чи користування соняшнику, організації його транспортування та передачі позивачу, з моменту його державної реєстрації як суб`єкта господарювання і до проведення поточної перевірки;

- складання ТОВ «ІНВЕРС ВС» податкової звітності за фінансово - господарськими операціями з іншими суб`єктами господарювання, включаючи позивача, та аналізу її повноти, достовірності та підтвердження первинними документами бухгалтерського обліку; даних про діяльність ТОВ «ІНВЕРС ВС» в інші періоди та з інших джерел, окрім зазначених у акті перевірки;

- перелік та вид документів, які контролюючий орган вимагав надати ТОВ «ІНВЕРС ВС» до перевірки і чи входили до цього переліку документи про придбання соняшнику, його транспортування і передачу на переробку позивачу;

- причини ненадання ТОВ «ІНВЕРС ВС» документів, які підтверджують придбання соняшнику, його транспортування та передачу на переробку позивачу (відсутність цих документів, небажання їх надавати тощо);

- складання контролюючим органом актів, що засвідчують факт відмови ТОВ «ІНВЕРС ВС» від надання документів про придбання соняшнику, його транспортування і передачу на переробку позивачу із зазначенням переліку документів, які йому запропоновано надати, у відповідності до вимог ст.85.6 ПК України;

- відношення первинних документів за операціями ТОВ «ІНВЕРС ВС» з контрагентами, які не відносяться до предмету перевірки;

- спрямування (подальше використання) ТОВ «ІНВЕРС ВС» грошових коштів у розмірі 14064811,17 грн., отриманих від ТОВ «Влада Інк» у якості оплати вартості олії соняшникової наливної у кількості 642,82 тонн (виробленої позивачем у відповідності до умов Договору;

- розпорядження ТОВ «ІНВЕРС ВС» рештою олії соняшникової наливної у кількості 1034,41 тонн та шротом соняшниковим у кількості 1495,34 тонн, отриманих ним від позивача у відповідності до умов Договору;

- інформації про здійснення перевірки фінансово - господарської діяльності позивача.

Крім того, контролюючий орган не вказав причин того, чому ТОВ «ІНВЕРС ВС» фактично здійснюючи діяльність, встановлену у акті перевірки ТОВ «ІНВЕРС ВС» від 03.10.2018 №581/08-01-14-07/40408389 за допомогою наявних у нього ресурсів (приміщення за адресою місцезнаходження, грошових коштів, найманих працівників) не здійснював чи не міг здійснювати господарську діяльність з придбання та перевезення насіння соняшнику та передачі його позивачу.

Тобто, висновок контролюючого органу про відсутність у ТОВ «ІНВЕРС ВС» документів про придбання соняшнику, його транспортування і передачу позивачу, а також про безоплатну передачу позивачем ТОВ «ІНВЕРС ВС» олії соняшникової наливної у кількості 642,82 тонн, був зроблений у зв`язку з ненаданням ТОВ «ІНВЕРС ВС» відповідних документів під час перевірки, предметом якої вони не були та обґрунтований приписами п.44.6 ст. 46 ПК України, а також наданням ТОВ «Влада Інк» отриманих у лютому - квітні 2017 року від ТОВ «ІНВЕРС ВС» посвідчень якості на олію рослинну наливом, виданих позивачем, до перевірки ГУ ДФС у Херсонській області.

Фінансово - господарська діяльність позивача при цьому не перевірялася взагалі.

Тобто, відсутність реальності вчинення господарських операцій за Договором, пов`язується контролюючим органом лише з обставинами діяльності ТОВ «ІНВЕРС ВС» та інших суб`єктів господарювання по ланцюгу постачання товарів, отриманих ТОВ «ІНВЕРС ВС» в результаті виконання Договору, що є неприпустимим, як за законодавством України, так і за сталою практикою Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні аналогічних спорів.

Зазначене підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного суду від 26.01.2021 року у справі №814/3617/14.

Враховуючи викладене, сам по собі акт перевірки ТОВ «ІНВЕРС ВС» від 03.10.2018 №581/08-01-14-07/40408389 не є належним доказом, що підтверджує висновки відповідача про неможливість встановлення джерела походження соняшника у ТОВ «ІНВЕРС ВС» (зокрема, шляхом його придбання) та його перевезення як давальницької сировини, отриманої позивачем від ТОВ «ІНВЕРС ВС».

Наявність інформації про ненадання іншому контролюючому органу документів по фінансово - господарським операціям платника податків (ТОВ «ІНВЕРС ВС») з контрагентами, які, за своєю суттю, не відносяться до предмету здійснюваної цим контролюючим органом перевірки, не може свідчити та підтверджувати відсутність (не створення / не існування) таких документів взагалі.

Відповідач посилається на лист Управління інформаційно - аналітичної підтримки ГУ НП у Запорізькій області від 04.09.2018 №1444/2/01-2018, згідно якого транспортні засоби, відображені в поданих позивачем товарно-транспортних накладних, ніколи не виїжджали з Дніпропетровської області, м. Апостолове у період з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, запит на отримання інформації до Управління інформаційно - аналітичної підтримки ГУ НП у Запорізькій області направляло ГУ ДФС в Запорізькій області під час перевірки ТОВ «ІНВЕРС ВС», оформленої актом перевірки від 03.10.2018 №581/08-01-14-07/40408389, і, відповідно, відповідь на нього - лист Управління інформаційно - аналітичної підтримки ГУ НП у Запорізькій області від 04.09.2018 №1444/2/01-2018 теж отримало ГУ ДФС в Запорізькій області.

Разом з тим судом вживалися заходи шляхом витребування ухвалою суд від 24.03.2021 вказаного листа у ГУ ДФС у Запорізькій області та у ГУ ДПС у Запорізькій області. Належним чином засвідчені копії цих документів не були надані суду ані відповідачем, ані Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, ані Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

У зв`язку з цим суд не має можливості ознайомитися з цим листом Управління інформаційно - аналітичної підтримки ГУ НП у Запорізькій області від 04.09.2018 №1444/2/01-2018 та визначити його належність, допустимість та достатність у якості доказу.

Враховуючи викладене, зазначений лист не є доказом, яким підтверджується твердження відповідача про неможливість встановити факт перевезення соняшнику ТОВ «ІНВЕРС ВС» до позивача.

Крім того, відповідно до п 1.3 та 1.4 Наказу Міністерства внутрішніх справ № 1080/ДСК від 23.11.2012 «Про затвердження Інструкції з використання системи відеофіксації номерних знаків транспортних засобів «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж», який скасований Наказом МВС України від 13.06.2018 року № 497 «Про затвердження Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми «Гарпун» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» комплекс відеофіксації транспортних засобів із розпізнаванням номерних знаків та перевіркою їх по розшукових реєстрах «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» (далі - комплекс) система цілодобового автоматизованого моніторингу руху автотранспорту із одночасною можливістю здійснювати перевірки за наявними базами обліку ОВС. Камери спостереження комплексу встановлюються на ділянці автодороги перед стаціонарним постом ДПС ДАІ на відстані, час проходження якої зафіксованим автомобілем дає можливість працівникам Державтоінспекції вжити достатніх заходів для його зупинки.

Згідно п. 3.8 та 6.2 вказаного наказу система «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» відслідковувала рух контрольних автомобілів. Фіксація транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків та перевіркою їх за розшуковими реєстрами здійснювалася за такими категоріями: тип «0» - «Угон» транспортного засобу; тип «2» - втрачений, викрадений номерний знак; тип «3» - розшук правоохоронними органами; тип «4» - розшук майна боржника за даними Державної виконавчої служби України; тип «5» - розшук майна боржника; тип «7» - орієнтування чергових частин територіальних підрозділів ДАІ МВС України; тип «10» - локальне орієнтування, внесене на стаціонарних постах ДПС ДАІ МВС України.

В той же час, система «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» не здійснювала всеохоплюючий моніторинг руху всіх без виключення транспортних засобів по шляхам України, а можливість збирання та зберігання інформації не визначеної вищевказаними критеріями, не передбачена Наказом Міністерства внутрішніх справ від 23.11.2012 № 1080/ДСК. Тому відсутність інформації в системі «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» про пересування транспортних засобів, зазначених в наданих позивачем ТТН, за відсутності у нього пошукових критеріїв, визначених Наказом Міністерства внутрішніх справ від 23.11.2012 № 1080/ДСК, не може бути підставою висновку про неможливість пересування такого транспортного засобу автошляхами України.

У період з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року (період перевезення насіння соняшнику згідно ТТН) була чинною Дислокація стаціонарних постів дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ від 04.05.2011 року № 177 «Про організацію діяльності стаціонарних постів дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції МВС», якою, зокрема, визначені назви і місця розташування таких постів на території Запорізької і Дніпропетровської областей.

Відповідач не надав жодного доказів того, що перевезення насіння соняшнику з Дніпропетровської області, м. Апостолове до Запорізької області, м. Пологи могло бути здійснене виключно шляхами, на яких був розташований хоча б один стаціонарний пост дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України.

- запереченнями власників автомобілів, зазначених у ТТН ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) перевезення вантажів цими автомобілями в інтересах ТОВ «ІНВЕРС ВС» з м. Апостолове Дніпропетровської області до м. Пологи Запорізької області.

У матеріалах справи міститься копія службового листа, складеного керівником одного з структурних підрозділів ГУ ДФС в Запорізькій області з доданими до нього копіями пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згідно яких зазначені особи є власниками транспортних засобів, зазначених в ТТН, але не здійснювали перевезення вантажів цими автомобілями в інтересах ТОВ «ІНВЕРС ВС» з м. Апостолове Дніпропетровської області до м. Пологи Запорізької області, а також інформацією, про усне підтвердження відсутності таких перевезень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Для встановлення вказаних обставин за клопотанням позивача судом було допитано у якості свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

ОСОБА_1 пояснив, що до весни 2017 року мав у власності автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_1 з причепом державний номер НОМЕР_2 , яким здійснював перевезення сільськогосподарської продукції на замовлення інших осіб по території Запорізької, Дніпропетровської, Донецької та Луганської областей. Керував транспортним засобом особисто. У лютому 2017 року перевозив насіння соняшнику з м. Апостолове Дніпропетровської області до м. Пологи Запорізької області. Замовлення на перевезення отримав по телефону, договір на перевезення не укладав. Зазначив, що пам`ятає ці перевезення лише у загальних рисах, оскільки перевезення відбувалися у звичному режимі і нічим надзвичайним не визначалися. Перед м. Апостолове Дніпропетровської області його зустрічав представник замовника та супроводжував до складу з насінням соняшника, організовував доступ на склад, після перевірки чистоти та зважування відбувалося навантаження транспортного засобу, його зважування. ТТН отримував від представника замовника, підписував їх та віддавав їх разом з вантажем позивачу. Підтвердив перевезення ним насіння соняшнику за ТТН від 07.02.2017 року № 017100 та ТТН від 10.02.2017 року № 025373 (копії наявні у матеріалах справи). У 2018 році надав контролюючому органу пояснення про нездійснення вищезазначених перевезень через те, що на той час вже не пам`ятав найменування юридичної особи замовника, яке було вказане в ТТН, а також не мав у наявності цих ТТН.

ОСОБА_2 повідомив, що він зареєстрований як фізична особа - підприємець і надає послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом. У власності і користуванні має декілька вантажних транспортних засобів. У січні 2017 року ним було передано декілька транспортних засобів у тимчасове користування (позичку) ТОВ «ІНВЕРС ВС» разом з їх реєстраційними документами та страховими полісами. Зазначена домовленість була усною, відповідні письмові договори чи інші документи не оформлялися. Транспортні засоби повернуто йому у справному стані, розрахунки проведено. З приводу самих перевезень пояснив, що він отримав ТТН про перевезення його транспортними засобами вантажів, згідно яких у період з січня по березень 2017 року ТОВ «ІНВЕРС ВС» здійснило перевезення насіння соняшнику з м. Апостолове Дніпропетровської області до м. Пологи Запорізької області. Особами, які здійснювали завантаження і відпуск соняшнику були ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а розвантаження здійснювалося на ПрАТ «Пологівський ОЕЗ». У вересні 2018 року надавав контролюючому органу пояснення про нездійснення вищезазначених перевезень через те, що в той час не розібрався із ситуацією, не мав на руках інформації та часу для її з`ясування. Після з`ясування обставин цієї справи, ОСОБА_2 надавав аналогічні цим письмові пояснення позивачу із зазначенням в них державних номерів транспортних засобів, які передавалися ним ТОВ «ІНВЕРС ВС», інформацію в яких повністю підтверджує. (пояснення наявні у матеріалах справи)

ОСОБА_3 пояснив, що він є власником вантажного автомобіля МАН державний номер НОМЕР_3 з причепом державний номер НОМЕР_4 , який використовує у власних цілях або надає у користування іншим особам разом з технічним паспортом та страховим полісом. Автомобілем керує найманий працівник - водій ОСОБА_16 . Особисто не здійснював перевезення вантажів на замовлення ТОВ «ІНВЕРС ВС». У січні 2017 року зазначений автомобіль з причепом неодноразово передавався ним у користування ОСОБА_8 . ОСОБА_3 не володіє інформацією щодо того, як ОСОБА_8 використовувала цей транспортний засіб. Восени 2018 року надав інформацію співробітникам контролюючих органів про нездійснення ним особисто перевезень на замовлення ТОВ «ІНВЕРС ВС», про передачу належних йому транспортних засобів у користування іншим особам у нього не запитували.

ОСОБА_4 , пояснила що була зареєстрована як фізична особа - підприємець і надавала послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом. У власності та користуванні мала вантажні автомобілі КАМАЗ, державний номер НОМЕР_5 та КАМАЗ, державний номер НОМЕР_6 з причепом НОМЕР_7 ., якими керували наймані водії. На початку 2017 року було здійснено перевезення соняшнику з м. Апостолове Дніпропетровської області до м. Пологи Запорізької області. Замовлення на перевезення соняшнику отримане по телефону, договори або заявки на перевезення у письмовому вигляді не оформлялися, найменування юридичної особи, яка була замовником перевезення не пам`ятає. Завантаження транспортних засобів відбувалося в складських приміщеннях і токах поблизу м. Апостолове Дніпропетровської області, до яких водіїв транспортних засобів супроводжував представник замовника, який, після закінчення завантаження автомобілів, підписував ТТН на вантаж і передавав їх водіям. Зазначені ТТН були передані позивачу разом з вантажем. ОСОБА_4 , повідомила що їй не відомо, за яким саме маршрутом рухалися водії належних їй транспортних засобів під час цього перевезення, але пояснила, що всі водії вантажного транспорту свідомо уникають рухатися по шляхам, на яких розташовані пости дорожньо-патрульної служби, через побоювання безпідставних зупинок та накладення штрафів. У 2018 році надала контролюючому органу пояснення про нездійснення вищезазначених перевезень через те, що на той час вже не пам`ятала його подробиць та найменування юридичної особи замовника, а також не мала у наявності ТТН з відповідною інформацією щодо цих перевезень. ОСОБА_4 підтвердила здійснення перевезення вантажу за ТТН від 18.02.2017 року № 121187 та ТТН від 02.03.2017 року № 121200 (наявні в матеріалах справи).

ОСОБА_5 пояснив, що на початку 2017 року мав у власності та користуванні (на підставі довіреностей) вантажні автомобілі Сканія (реєстраційний номер НОМЕР_8 ), Камаз (реєстраційний номер НОМЕР_9 ) та причепи (реєстраційні номери НОМЕР_10 та НОМЕР_11 ). Підприємницьку діяльність, в тому числі пов`язану з наданням іншим особам послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом не здійснював. Транспортні засоби використовував у особистих цілях та іноді надавав їх у користування іншим особам. У січні 2017 року на підставі усних домовленостей він неодноразово надавав у користування ці транспортні засоби разом з реєстраційними документами на них ОСОБА_10 та ТОВ «НЗ Транс Експедиція». Подробиці використання цих транспортних засобів йому невідомі. У вересні 2018 року відмовився від надання пояснень працівникам контролюючих органів щодо використання належних йому транспортних засобів, оскільки вони з`явилися в нього вдома у темну пору доби і не змогли пояснити у зв`язку з чим вимагають від нього зазначених пояснень. Жодних усних заяв щодо відсутності будь - ким та будь - яких перевезень не робив.

ОСОБА_6 , повідомив, що у 2017 році він був власником вантажного автомобіля КАМАЗ державний номер НОМЕР_12 з причепом державний номер НОМЕР_13 , яким здійснював перевезення сільськогосподарської продукції на замовлення інших осіб по території Запорізької, Дніпропетровської, Донецької та Луганської областей. Керування транспортним засобом здійснював його син - водій ОСОБА_17 . У лютому 2017 року зазначеним транспортним засобом було здійснено перевезення соняшнику з м. Апостолове Дніпропетровської області до м. Пологи Запорізької області. Замовлення на перевезення соняшнику було отримано по телефону, договори або заявки на перевезення у письмовому вигляді не оформлялися. Всі питання щодо цього замовлення вирішувалися по телефону. Перед м. Апостолове Дніпропетровської області водія зустрічав представник замовника та скеровував його до місця навантаження, а після навантаження транспортного засобу видавав водію оформлені ТТН на вантаж. ТТН передавалися позивачу разом з вантажем. Перевезення відбулося у звичайному режимі, жодних надзвичайних обставин, пов`язаних з ним не пам`ятає. ОСОБА_6 не відомо, за яким саме маршрутом рухався транспортний засіб під час цього перевезення, але пояснив, що всі водії вантажного транспорту свідомо уникають рухатися по шляхам, на яких розташовані пости дорожньо-патрульної служби, через побоювання безпідставних зупинок та накладення штрафів. У вересні 2018 року він відмовився надавати пояснення працівникам контролюючих органів щодо зазначеного перевезення, оскільки вони з`явилися в нього вдома у темну пору доби і не змогли пояснити у зв`язку з чим вимагають від нього зазначені пояснення. Жодних усних заяв щодо відсутності цього перевезення не робив. ОСОБА_6 підтвердив здійснення перевезення вантажу за ТТН від 10.02.2017 року № 025372 (копія наявна у матеріалах справи).

ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , підтвердили здійснення перевезення належними їм транспортними засобами насіння соняшнику в інтересах ТОВ «ІНВЕРС ВС» з м. Апостолове Дніпропетровської області до м. Пологи Запорізької області та надали іншу інформацію, аналогічну інформації, викладеній в наданих ними позивачу письмових поясненнях (копії наявні у матеріалах справи).

Таким чином, вказані відповідачем особи - власники транспортних засобів, зазначені в ТТН, зокрема ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , не заперечили, а навпаки, підтвердили здійснення ними або належними їм транспортними засобами вантажів (насіння соняшника) в інтересах ТОВ «ІНВЕРС ВС» з м. Апостолове Дніпропетровської області до м. Пологи Запорізької області. Інші власники транспортних засобів, зазначених в ТТН, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , підтвердивши, що вони не здійснювали зазначене перевезення, проте повідомили про те, що надали свої транспортні засоби в користування іншим особам. Зокрема, належний ОСОБА_3 транспортний засіб був у користуванні у ОСОБА_8 , яка підтвердила перевезення вантажу цим транспортним засобом в інтересах ТОВ «ІНВЕРС ВС».

Щодо дефектів змісту ТТН, а саме зазначенням в них автомобільним перевізником ТОВ «ІНВЕРС ВС» та не зазначенням адреси пункту навантаження, то суд зазначає, що вказані недоліки ТТН не можуть свідчити про нереальність здійснення певних господарських операцій, оскільки метою їх складання є підтвердження правомірності відображення в податковому обліку витрат, пов`язаних із транспортуванням зазначеного в них вантажу. У позивача і ТОВ «ІНВЕРС ВС» не було договірних відносин, предметом яких би було перевезення або транспортне експедирування вантажів. За таких умов, ТТН з недоліками, зазначеними відповідачем не можуть впливати на формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями з переробки позивачем давальницької сировини (соняшнику), наданої йому ТОВ «ІНВЕРС ВС».

Висновки про відсутність фактичного виконання господарської операції не можуть обґрунтовуватися в залежності від наявності чи відсутності товарно-транспортної накладної або наявності в неї певних недоліків. Зазначене підтверджується висновками, викладеними у постановах Верховного суду від 11.09.2018 р. у справі №804/4787/16 та від 25.06.2019 року у справі №1240/1982/18.

Згідно Акту від 14.12.2018 №116/28-10-47-08/03384147, на підставі якого винесена оспорювана ППР, під час вказаної перевірки відповідач використав дані інформаційно-аналітичних системах ДФС: ІТС «Податковий блок»; Єдиний реєстр податкових накладних, Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України; ІТС «Єдине вікно подання електронної звітності», а також Національної автоматизованої системи Головного сервісного центру МВС України «НАІС ДДАІ» та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Крім того, відповідач вказує на використання ним податкової інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до ст. 72, 73 і 74 ПКУ, яка міститься в документах, зазначених в акті перевірки ТОВ «ІНВЕРС ВС» від 03.10.2018 №581/08-01-14-07/40408389.

Однак, будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення зустрічної звірки, носить виключно інформативний характер, оскільки вона не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Результати податкового контролю контрагентів позивача не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи. Висновки ґрунтуються лише на даних актів перевірок щодо спірних контрагентів, а також їх контрагентів по ланцюгу постачання, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Зазначене підтверджується висновками, викладеними у постановах Верховного суду від 27.03.2018 р. у справі 816/809/17, від 25.09.2019 р. у справі №817/992/15, від 12.06.2018 р. у справі № 826/16272/13-а, від 21.03.2018 р. у справі № 813/59/13-а, від 21.03.2018 р. у справі № 816/338/14.

Посилаючись на акт перевірки ТОВ «ІНВЕРС ВС» від 03.10.2018 №581/08-01-14-07/40408389 та зазначені в ньому джерела інформації, як на доказ відсутності у ТОВ «ІНВЕРС ВС» ресурсів та умов для вирощування соняшника, зберігання насіння, та про ненадання під час перевірки цього товариства документів на підтвердження придбання соняшнику, його транспортування та передачу позивачу, сам відповідач не реалізував свої повноваження, передбачені, зокрема, пп. 20.1.3 п.20.1 ст. 20, пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп. 20.1.9 ст. 20 та п.73.5 ст. 73 ПК України (в редакції, яка діяла під час проведення перевірки позивача), щодо отримання від ТОВ «ІНВЕРС ВС» інформації, документів і матеріалів про придбання соняшнику, його транспортування і передачу на переробку позивачу; щодо організації здійснення зустрічної звірки даних ТОВ «ІНВЕРС ВС»» щодо позивача, а також щодо пред`явлення вимоги позивачу провести інвентаризацію основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки, під час проведення його перевірки.

Відповідач не надав доказів того, що ТОВ «ІНВЕРС ВС» не здійснював господарську діяльність з моменту його державної реєстрації у 2016 році і до моменту проведення у нього перевірки, оформленої акт перевірки ТОВ «ІНВЕРС ВС» від 03.10.2018 №581/08-01-14-07/40408389, а також інформацію про здійснення перевірок такої діяльності контролюючими органами.

Зазначена інформація має суттєве значення для з`ясування питання про фактичне здійснення господарських операцій, які не визнаються відповідачем, виходячи з того, що за Договором, укладеним з позивачем, ТОВ «ІНВЕРС ВС» міг передати лише насіння соняшнику врожаю 2016 або попередніх років. Надані відповідачем докази не спростовують можливості ТОВ «ІНВЕРС ВС» придбання, зберігання, оплати та організації транспортування насіння соняшнику у періоди, не охоплені здійснюваною у нього перевіркою, зокрема до 01.01.2017 року або після 31.05.2017 року.

На здійснення ТОВ «ІНВЕРС ВС» господарської діяльності із закупівлі сільськогосподарської продукції у 2016 році вказують ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.07.2019 у справі № 320/4773/19, згідно яких під час обшуку в приміщенні, де фактично знаходиться ДП «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№8)» () за адресою: Запорізька область, Веселівський район, с. Озерне, вул. 40 років Перемоги, 59А, вилучено договір поставки соняшника №21/06/16-164 від 21.06.2016 р., укладений між ДП «СГ Веселівського виправного центру ДКВС України(№8)» та ТОВ «ІНВЕРС ВС».

Враховуючи викладене, твердження відповідача про неможливість встановити джерело походження насіння соняшника у ТОВ «ІНВЕРС ВС» (самостійне вирощування, придбання тощо) та факт його перевезення до позивача не підтверджується поданими ним доказами у справі. Інших доказів, якими б обґрунтовувались зазначені твердження, відповідач не надав.

Крім того, стверджуючи про безоплатну передачу позивачем ТОВ «ІНВЕРС ВС» соняшникової олії та соняшникового шроту, відповідач не надав доказів про встановлення ним джерела походження цієї продукції у самого позивача.

Єдиним доказом, наведеним відповідачем в обґрунтування цього твердження є висновок, зроблений ГУ ДФС у Запорізькій області в акті перевірки ТОВ «ІНВЕРС ВС» від 03.10.2018 №581/08-01-14-07/40408389, який був зроблений у зв`язку з ненаданням під час перевірки ТОВ «ІНВЕРС ВС» документів про придбання соняшнику, його транспортування і передачу на переробку позивачу. Як зазначалося вище, зазначена відмова ТОВ «ІНВЕРС ВС» від надання документів не була оформлена у відповідності до вимог ст.85.6 ПК України.

Здійснюючи перевірку позивача, відповідач не дослідив, не встановив та не зазначив в Акті перевірки від 14.12.2018 №116/28-10-47-08/03384147: наявність у позивача необлікованого товару: насіння соняшнику, олії соняшникової або шроту соняшникового у кількості, що була передана ТОВ «ІНВЕРС ВС»; наявність порушень правил бухгалтерського обліку під час обліку придбання сировини, виготовлення та реалізації продукції, в тому числі факту невідповідності кількості придбаної сировини, кількості виготовленої продукції та кількості реалізованої продукції; порушення порядку здійснення розрахунків, в тому числі фактів придбання сировини або реалізації продукції за заниженими або завищеними цінами, невідповідність руху грошових коштів заявленим підставам платежів тощо. Крім того, відповідач під час перевірки позивача не вимагав здійснення інвентаризації товарно - матеріальних цінностей, що дало б йому змогу встановити джерело походження у самого позивача соняшникової олії та соняшникового шроту, які були передані позивачем ТОВ «ІНВЕРС ВС».

Крім того, відповідач не встановив, чи дійсно позивач отримав би податкову вигоду від безоплатної передачі власної готової продукції будь - яким особам (в тому числі і ТОВ «ІНВЕРС ВС»). Зокрема, відповідач не встановив, чи є податкова вигода, розмір якої визначений позивачем за операціями за Договором більшою за: мінімальні витрати позивача на закупівлю сировини у необхідному обсязі для отримання відповідної кількості готової продукції, її транспортування та зберігання, закупівлю допоміжних матеріалів для її переробки, оплату праці персоналу, використання виробничих потужностей (враховуючи заміну та ремонт їх складових), зберігання та відвантаження готової продукції, утилізацію відходів тощо, а також більшою за податкову вигоду, яку б отримав позивач у випадку поставки (продажу) будь - яким суб`єктам господарювання власної готової продукції у кількості, отриманій ТОВ «ІНВЕРС ВС» від позивача за Договором.

Враховуючи викладене, суд також вважає хибним висновок відповідача, що Договір є удаваним бо вчинений для приховання іншого правочину - договору з безоплатної передачі (надання) позивачем ТОВ «ІНВЕРС ВС» готової продукції (олії соняшникової та шроту соняшникового), а також з метою приховування реальної бази оподаткування податком на додану вартість.

Загальні вимоги, додержання яких є умовою для чинності правочину визначені в ст.203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч. 3 та 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили; якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Роблячи висновки щодо «удаваності» Договору відповідачем не встановлено протиправність джерела походження у самого позивача соняшникової олії та соняшникового шроту, які були передані позивачем ТОВ «ІНВЕРС ВС», не перевірено руху активів у позивача та ТОВ «ІНВЕРС ВС» у вигляді соняшнику, олії соняшникової нерафінованої і шроту соняшнику та грошових коштів, можливості виробництва позивачем з наявного соняшнику готової продукції, обмежившись безпідставним висновком про самовільне введення в обіг соняшнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З цього приводу Верховний Суд вкотре наголошує на необхідності доведення нікчемності правочину в судовому порядку (постанова від 21.03.2018 р. у справі № 808/2140/13-а). Контролюючий орган не може робити подібні висновки, перебираючи на себе судові функції.

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до суду з відповідним позовом.

За таких умов, ППР прийняте відповідачем є протиправним, порушує права та законні інтереси позивача щодо можливості отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного ППР відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цим вимогам КАС України відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваного ППР.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що твердження відповідача про неможливість встановити джерело походження насіння соняшника у ТОВ «ІНВЕРС ВС» (самостійне вирощування, придбання тощо) та факт його перевезення до позивача не підтверджується поданими ним доказами у справі, а висновки, зроблені відповідачем в Акті від 14.12.2018 №116/28-10-47-08/00384147 про завищення податкових зобов`язань з податку на додану вартість за господарськими операціями, заснованими на Договорі, укладеному між позивачем та ТОВ «ІНВЕРС ВС», та про заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість по операціях з безоплатної передачі ТОВ «ІНВЕРС ВС» готової продукції (олії соняшникової нерафінованої та шроту соняшникового) безпідставними і необґрунтованими.

Таким чином, ППР, яке прийняте на підставі таких висновків є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 243 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" (70600, Запорізька область, Пологівский район, м. Пологи, вул. Ломоносова, б. 36, ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Олександра Поля, буд. 57, м. Дніпро, 49600, ) про визнання протиправним і скасування рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте 29 грудня 2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби податкове повідомлення-рішення №.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23.04.2021.

Суддя А.В. Сіпака