Справа № 725/1346/21
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/1346/21
Номер провадження 2-а/725/28/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

та представника відповідачів Замерзляка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 26.01.2021 року інспектором роти №3 УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕАК №2309981 на підставі якої його притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Під час розгляду справи 26.01.2021 року інспектор поліції не пред`явив йому будь-яких доказів вчиненого ним правопорушення, не роз`яснив його права та не забезпечив можливість скористатись правовою допомогою, у зв`язку з чим ним була оскаржена вказана постанова в досудовому порядку та з наслідками розгляду його скарги зазначена постанова була скасована, а справа направлена на повторний розгляд.

Так, в обґрунтування своїх доводів інспектор ОСОБА_2 вказав, що свідком вчиненого ним правопорушення є пасажир маршрутного транспорту, який бачив як він під`їхав на місце парковки, керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz Vito 108 CDI д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка громадського транспорту», а вказаний транспортний засіб по низу, колеса (диски), в передній решітці значок (мерседес) освітлювався синім кольором і дуже гучно грала музика. Також вказаний свідок зазначив, що він особисто бачив як з авто виходив хлопець невисокого зросту, який сперечався з працівниками поліції. Вважає такі покази свідка сфальсифікованими, оскільки пасажир маршрутного таксі не міг побачити усе те, що зазначено в його поясненнях, при цьому вікна його автомобіля тоновані, на вікнах маршрутки були штори, а патрульні поліцейські приїхали приблизно через 2 хв., а не через 10 хв.

Натомість, при повторному розгляді справи був присутній інший свідок, який надав пояснення, що не співпадали з фактичними обставинами справи, зокрема з часом подій, а також вказаний свідок не бачив ні водія ні номерних знаків автомобіля.

Також ставив під сумнів належність як доказів письмових пояснень свідка в яких не зазначено номерних знаків автомобіля , а також не вірно вказано час коли під`їхав автомобіль патрульних.

По суті вказаних в оскаржуваній постанові подій також просив врахувати, що в час та місці, які вказані у постанові, він не керував транспортним засобом, а просто знаходився в середині авто, де грівся та для зручності пересів на крісло водія. Вважає, що будь-яких доказів на підтвердження факту керуванням ним транспортним засобом марки Mercedes-Benz Vito 108 CDI д.н.з. НОМЕР_1 26.01.2021 року працівниками поліції не зібрано.

На підставі вище викладеного, посилаючись на відсутність у відповідача належних та допустимих доказів вчиненого ним правопорушення, просив скасувати постанову інспектора роти №3 УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ДПР18 №810012 від 01.03.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП; стягнути з Департаменту патрульної поліції судовий збір.

На вказану позовну заяву від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив в якому відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що 26.01.2021 року в ході патрулювання та виконання службових обов`язків поліцейські виявили Мерседес Бенз Віто д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який здійснив стоянку транспортного засобу на зупинці для громадського транспорту, чим порушив п. 15.10 є) ПДР України та під час перевірки транспортного засобу було виявлено додаткові освітлювальні прилади синього кольору, тим самим останній порушив ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» та вимоги ДСТУ 3649:2010 згідно розділу 6.1.5 пункту 8, п.п.31.4.3.а) ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Вважає, що усі твердження позивача у тексті позовної заяви спростовуються записами з відеореєстроторів патрульних відповідно до яких зафіксовано, що відповідач здійснив стоянку на зупинці громадського транспорту та в ході розмови ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував автомобілем. Таким чином, у працівників поліції були всі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та ними була дотримана процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог КУпАП.

На підтвердження своїх доводів, викладених у відзиві, відповідачем долучено два диски з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, а також з відеореєстратора.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та пояснив, що 26.01.2021 року він перебував на сидінні водія в автомобілі марки Mercedes-Benz Vito 108 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував на стоянці. В цей час до нього підійшли працівники поліції, визнали його водієм зазначеного автомобіля та зробили зауваження щодо підсвідки, яка була встановлена на автомобілі ще у 2010 році, вказавши, що це правопорушення. При цьому ОСОБА_1 зауважив, що синім кольором в автомобілі світяться лише колеса, а також підсвідка є під карнизом, значок «Mercedes» не підсвічений. Вказував, що на місці події були відсутні будь-які свідки, а працівники поліції не проводили замірів щодо відстані між транспортним засобом та зупинкою громадського транспорту. Заперечував той факт, що він керував транспортним засобом, вказуючи на те, що водієм був його родич, відомості про якого не хоче зазначати, а він лише сидів за кермом припаркованого авто та грівся в салоні. Таким чином, вважає, що у працівників поліції відсутні докази вчинення ним правопорушення, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Представник відповідачів Замерзляк О.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що транспортний засіб позивача був припаркований на зупинці громадського транспорту та освічений яскраво синім кольором, у зв`язку з чим працівниками поліції була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. В подальшому така постанова була скасована та призначений повторний розгляд справи з метою забезпечення роз`яснення позивачу його прав передбачених ст. 268 КУпАП та їх дотримання. При повторному розгляді справи було допитано свідка, який бачив припаркований позивачем на зупинці громадського транспортну автомобіль підсвічений синіми ліхтарями, позивач на підтвердження своїх доводів доказів не надав, натомість привів з собою кілька вільних слухачів, про допит яких не клопотав.

За клопотанням представника відповідачів в судовому засіданні було допитано в якості свідків працівників УПП в Чернівецькій області.

Так, інспектор УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , допитаний в якості свідка суду пояснив, що при патрулюванні вони з колегою помітили як автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 108 CDI д.н.з. НОМЕР_1 під`їхав до зупинки громадського транспорту та зупинився. При документуванні факту вказаного правопорушення водій ОСОБА_1 не заперечував того, що саме він керував автомобілем, а також пояснював, що колір підсвітки можна змінювати автоматично. Оскільки 26.01.2021 року позивачу усно не було зачитано його права відповідно до ст. 268 КУпАП, при цьому перелік таких прав містився на зворотній стороні постанови, керівництвом було прийняте рішення про повторний розгляд справи, який відбувся 01.03.2021 року. Щодо свідків подій зазначив, що ними було опитано як водія маршрутки так і пасажирів, а також таксистів, які зазначили, що окрім 26.01.2021 року вони також досить часто бачать транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 припаркованим на зупинці громадського транспорту.

Також, в судовому засіданні було допитано в якості свідка інспектора поліції ОСОБА_3 , який зазначив, що був у складі екіпажу патрульної поліції, який виявив вчинене позивачем правопорушення. Зокрема вони з напарником помітили автомобіль підсвічений світлодіодною стрічкою, який заїхав у «карман» для громадського транспорту та припаркувався на зупинці. При спілкуванні з водієм, останній не заперечував, що він керував автомобілем, натомість свою вину у вчиненні правопорушення не визнавав.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідачів, покази свідків, дослідивши письмові та електронні докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, судом встановлено, що 01.03.2021 року інспектором роти №3 БУПП в Чернівецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ДПР 18 №810012 відповідно до якої на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за чинення ним правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Так зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 26.01.2021 року о 20 год. 12 хв. в м.Чернівці по вул. Комарова, 31 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz Vito 108 CDI д.н.з. НОМЕР_1 здійснив стоянку на зупинці громадського транспорту, чим порушив вимоги п. 15.10 а) ПДР України, під час перевірки транспортного засобу було виявлено додаткові освітлювальні прилади синього кольору, чим порушено вимоги ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», ДСТУ 3649:2010, п. 31.4.3.а) ПДР України.

За наслідками судового розгляду даного спору встановлено, що зазначена постанова винесена при повторному розгляді справи.

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно п.п.8, 11 частині 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем оскаржується вказана вище постанова в частині притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до вимог п. 15.10 а) ПДР України, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка, при цьому відповідно до вимог п. 15.9 е) ПДР України, ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Згідно п. 31.4.3а) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по свій правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивача, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

У відповідності до Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 р. № 100, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Відеозаписи або копії з них можуть бути надані за вмотивованими запитами органів державної влади, органів досудового розслідування, прокуратури, слідчого судді та суду, поліцейського та інших осіб у порядку, передбаченому законодавством України.

Так, за наслідками розгляду справи судом встановлено, що правопорушення було зафіксоване працівниками поліції на портативний відеореєстратор, відеозаписи з якого долучені до матеріалів справи.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивач перебував за кермом автомобіля, не заперечував того факту, що його автомобіль припаркований з порушенням правил ПДР України, а також не заперечував наявності не передбачених заводом виробника освітлювальний приладів, якими обладнаний вказаний транспортний засіб, вказуючи на те, що в місті близько 27 автомобілів з подібною підсвіткою та він додаткові освітлювальні прилади знімати не буде, при цьому в судовому засіданні останній пояснив, що таке переобладнання транспортного засобу було здійснене ще у 2010 році.

Пояснення ОСОБА_1 в судовому засідання про те, що він, перебуваючи за кермом автомобіля, не керував транспортирним засобом у час та місці, що вказані у постанові, суд оцінює критично як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення відповідальності, оскільки про такі обставини під час виявлення правопорушення працівникам поліції він не повідомляв та у останніх були відсутні підстави ставити під сумнів факт керування ОСОБА_1 у час та місці, що вказані у постанові, автомобілем марки Mercedes-Benz Vito 108 CDI д.н.з. НОМЕР_1 . В судовому засіданні позивачем не надано суду доказів того, що автомобілем керувала інша особа, зокрема його родич, з відеозапису не вбачається перебування іншої особи окрім позивача як в салоні автомобіля так і поруч з транспортним засобом, а також позивач відмовився називати анкетні дані вказаної особи, посилаючись на вимоги ст. 63 Конституції України, та не заявляв клопотання про допит його родича, який нібито керував автомобілем, в якості свідка.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача у тексті позовної заяви щодо відмінності між свідками покази, яких були враховані відповідачем при розгляді справи 26.03.2021 року та 01.03.2021 року, оскільки такі його твердження не підтвердженні будь-якими належними та допустимими доказами, суду не надано на дослідження письмові покази свідка на які позивач посилається у тексті позовної заяви, а також останній не клопотав про витребування доказів у вигляді письмових показів свідка та не посилався на обставини, які унеможливлюють надати суду на дослідження такі письмові покази, крім того, вина позивача у вчиненні правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП за обставин вказаних в оскаржуваній постанові підтверджується зафіксованим у встановленому законом порядку працівниками поліції фактом порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України.

Крім того, як з переглянутого в судовому засіданні відеозапису так і за наслідками судового розгляду даного спору будь-яких процесуальних порушень під час винесення відповідачем оскаржуваної постанови, які б могли бути підставою для скасування зазначеної постанови, не встановлено.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 121, 122, 222, 283, 284 КУпАП , ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДПР 18 №810012 від 01.03.2021 року, винесеної інспектором роти №3 УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 22.04.2021 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна