Справа № 127/28675/20
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/471/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мутовкіній В.І.,

за участю: представника позивача - адвоката Федчук С.М.,

представника відповідача Римського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи позовні вимоги тим, що постановою старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель на території Вінницької області Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Цибка В.В. №1663-дк/0638По/08/01/-20 від 20 листопада 2020 року визнано винним позивача як керівника ТОВ «Став «Гамалія» у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Позивач вважає постанову протиправною, оскільки у ній не зазначені точні обставини вчинення ОСОБА_2 правопорушення, а саме підстави користування позивачем вказаними у протоколі земельними ділянками, період користування, час вчинення правопорушення, час виявлення правопорушення, особу, яка фактично здійснює використання земельних ділянок для видобування піску.

Крім цього, позивач вказує на те, що у відповідача були відсутні будь-які докази, які свідчили б про вчинення правопорушення безпосередньо керівником ТОВ «Став «Гамалія» чи його працівниками, доказів щодо наявності техніки, яка здійснює видобування піску позивачем тощо.

Також позивач звертає увагу на те, що згідно з оскаржуваною постановою використання земельних ділянок не за цільовим призначенням відбувається лише частково, а саме на ділянках загальною площею 9,0743 га. Однак якими приладами вимірювання перевіряючі встановили саме таку площу, в матеріалах адміністративної справи не зазначено. У постанові також спочатку вказано, що за згадане правопорушення передбачена відповідальність згідно з частиною - статті 53-3 КУпАП, а в резолютивній частині постанови вказано вже ст. 53 КУпАП.

Позивач вважає, що у ході перевірки відповідачем не здобуто будь-яких доказів на підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 53 КУпАП, а тому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 20 листопада 2020 року №1663-дк/0638По/08/01/-20, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Федчук С.М. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.1-8).

У судовому засіданні представник відповідача Римський М.В. заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.47-57).

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення №1663-дк/0638По/08/01/-20 від 20 листопада 2020 року, старший державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель на території Вінницької області Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Цибко В.В. встановив, що керівник ТОВ «Став Гамалія» ОСОБА_2 порушив вимоги статей 91, 96 Земельного кодексу України, а саме земельні ділянки сільськогосподарського призначення приватної власності з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області за межами населеного пункту в тому числі: частина земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0109 на площі 0,8990 га, частина земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0110 на площі 1,1032 га, частина земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0111 на площі 0, 9431 га, частина земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0113 на площі 1,7063 га, частина земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0124 на площі 1,3395 га, частина земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0123 на площі 1,4111 га, частина земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0133 на площі 0,3313 га, частина земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0137 на площі 0,3890 га, частина земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0138 на площі 0,9518 га використовуються для видобування піску, тобто фактичне використання земельних ділянок не відповідає їх цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність та користування, що є порушенням п «а» ч.1 ст. 91 та п. «а» ч.1 ст. 96 ЗК України відповідно. Порушенням заподіяно майнову шкоду внаслідок зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу на суму 235 999 грн 24 коп. (а.с.25, 86-87).

Відповідно до вказаної постанови визнано керівника ТОВ «Став Гамалія» ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн, що становить 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Копію постанови було направлено позивачу поштою, останній отримав її 24.11.2020 (а.с.13-14). Штраф позивач не сплатив.

Вказана постанова складена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 12 листопада 2020 року №1663-дк/0638П/07/01/-20 про вчинення адміністративного правопорушення за ст.53 КУпАП (а.с.24, 84-85). Зі змістом протоколу ознайомлено позивача ОСОБА_2 , а також йому повідомлено про час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис останнього у протоколі, а також повідомлення про виклик (а.с.24, на звороті, 85, 185-190).

Відповідачем складено також 20 листопада 2020 року приписи про усунення у 30-денний термін порушення земельного законодавства, а саме провести рекультивацію земельних ділянок із зазначеними вище кадастровими номерами загальною площею 19, 7617 га (а.с.92-93), привести земельні ділянки із зазначеними вище кадастровими номерами у придатний стан для подальшого використання за їх цільовим призначенням (а.с.95-96).

Сторони у судовому засіданні повідомили, що припис не оскаржено, однак він не виконаний.

Перевірка була проведена у зв`язку із надходженням до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області листа від слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 31.07.2020 (а.с.62). У вказаному листі йдеться про те, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000187 від 05.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.240 КК України. Досудове розслідування розпочате за результатами розгляду матеріалів начальника Державної екологічної інспекції у Вінницькій області щодо виявлення факту організації схеми незаконного видобутку корисних копалин на захід від смт Турбів Липовецького району Вінницької області (а.с.63).

При цьому, перевірка зазначених вище земельних ділянок була проведена на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19 серпня 2020 року №1483ДК зі змінами, які внесені наказами від 03 вересня 2020 року №1556-ДК, 08 вересня 2020 року №1588-ДК, 21 вересня 2020 року №1663-ДК (а.с.16-19, 65-75).

Копію акту обстеження та вищевказаних наказів, листів ГУНП у Вінницькій області вручено позивачу 10 листопада 2020 року (а.с.191).

Перевірка тривала з 26 серпня 2020 року по 02 жовтня 2020 року, за її результатами складено акт обстеження земельної ділянки від 02 жовтня 2020 року (а.с.20-21, 76-79) та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки (а.с.22-23, 80-83). Акти складені двома інспекторами Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Цибком В.В. та Ковалем А.В. за участю маркшейдера ТОВ «Геотехпромпроект» ОСОБА_3 . За результатами обстеження виявлено порушення земельного законодавства позивачем, а також іншими особами, а саме виявлено нецільове використання земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0109, :02:000:0110, :02:000:0111, :02:000:0113, :02:000:0124, :02:000:0123, :02:000:0133, :02:000:0137, :02:000:0138 позивачем використовуються для видобування піску, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0114 аналогічно використовується ОСОБА_4 , земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0115 - ОСОБА_5 , земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0126 - ОСОБА_6 , земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:3025 та :02:000:3024 - ОСОБА_7 , земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0108 - ОСОБА_8 , земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0116 - ОСОБА_9 . Копії вказаних актів вручено позивачу 10 листопада 2020 року (а.с.79, 83).

При цьому, земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0109, :02:000:0110, :02:000:0111, :02:000:0113 належать ТОВ «Став Гамалія» на праві користування відповідно до договорів оренди (а.с.130-163).

Земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0124, :02:000:0123, :02:000:0133, :02:000:0137, :02:000:0138 належать ТОВ «Став Гамалія» на праві власності.

Цільове призначення всіх вказаних вище земельних ділянок - для ведення особистого селянського господарства (код 01.03).

У матеріалах справи міститься маркшейдерська зйомка, здійснена маркшейдером ТОВ «Геотехпромпроект» ОСОБА_3 01.09.2020. На ній зазначено координати, площі та межі земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0107-111, :02:000:0113-119, :02:000:0121-123, :02:000:0130-138, :02:000:3024-3025. Зі змісту маркшейдерської зйомки, вбачається, що на земельних ділянках з кадастровими номерами :02:000:0109, :02:000:0110, :02:000:0111, :02:000:0113, :02:000:0124, :02:000:0123, :02:000:0133, :02:000:0137, :02:000:0138 особисті селянські господарства, сільськогосподарські угіддя не розміщено, садівництво, городництво, розведення худоби, інша сільськогосподарська діяльність не здійснюється. Натомість зі зйомки видно, що на досліджуваних земельних ділянках частково знято верхній шар ґрунтового покриву, з-під нього видніється пісок, змінено рельєф місцевості, а саме наявні ями та насипи. Знято також розташований фактично на цих ділянках кар`єр, штучну водойму, частина якої знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:000:0123, всередині якої знаходиться відповідне обладнання (техніка) спеціального призначення (а.с.171).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту диспозиції ст. 53 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням є використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень («порушення правил використання земель»).

У відповідності до санкції ст. 53 КУпАП порушення правил використання земель тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`яти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53 КУпАП, є земельна ділянка.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у альтернативних діяннях - використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень.

При цьому, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).

Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 715/214/17-ц (провадження № 61-20791св18) звернув увагу на те, що поняття «невикористання земельної ділянки за призначенням» та «використання земельної ділянки не за цільовим призначенням» різні за правовою природою, останнє з яких застосовується до випадків, коли на земельній ділянці із певним цільовим призначенням здійснюється діяльність, яка виходить за межі цього цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає дію використання, а за невикористання (бездіяльність) не передбачається позбавлення права користування.

Таким чином, зміст альтернативного діяння у складі адміністративного правопорушення за ст. 53 КУпАП щодо використання земельної ділянки не за цільовим призначенням означає саме активні дії, спрямовані на використання земельної ділянки поза межами її цільового призначення. Настання будь-яких наслідків прямо не передбачено на рівні диспозиції ст. 53 КУпАП.

Суб`єктивна сторона правопорушення за ст. 53 КУпАП характеризується прямим умислом. Зокрема, винна особа усвідомлює недопустимість використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, однак бажає її використовувати всупереч її цільовому призначенню. Мета та мотиви вчинення правопорушення юридичного значення не мають.

При цьому, у ст. 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, забезпечувати використання їх за цільовим призначенням. Серед інших обов`язків землевласників, визначених цією статтею, є обов`язок щодо підвищення родючості ґрунтів та зберігання інших корисних властивостей землі.

Крім цього, ст.96 ЗК України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

Положення ст. 23 ЗК України закріплюють пріоритетність земель сільськогосподарського призначення: землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання.

Земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок (ст. 33 ЗК України)

Положення ЗК України встановлюють, що для промислового використання надр та розміщення кар`єрів, земельна ділянка повинна мати цільове призначення - «землі промисловості».

Так, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 66 ЗК України до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд. Надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, проводиться після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим відповідним робочим проектом землеустрою на раніше відпрацьованих площах у встановлені строки.

Таким чином, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства не призначені для промислового видобування корисних копалин місцевого значення, у тому числі піску.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, факт вчинення особою адміністративного правопорушення підтверджується будь-якими фактичними даними, документами, показами свідків, в тому числі відображених в протоколі про адміністративне правопорушення, які зібрані особою, уповноваженою на складання протоколу, а не виключно фото- та відео- матеріалами, як на те вказує позивач.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення підтверджується, зокрема маркшейдерської зйомки, акту перевірки та протоколу про вчинення адміністративного правопорушення вбачається, що фактично земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0109, :02:000:0110, :02:000:0111, :02:000:0113, :02:000:0124, :02:000:0123, :02:000:0133, :02:000:0137, :02:000:0138 використовуються для видобування піску, а не для ведення особистих селянських господарств, тобто не за цільовим призначенням.

Крім цього, обов`язок використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням покладено як на її власника, так і на землекористувача (ст.91, 96 ЗК України).

Таким чином, позивачем у справі як директором ТОВ «Став Гамалія», у власності та у користуванні якого знаходяться відповідні земельні ділянки, допущено земельне правопорушення - використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, що утворює склад адміністративного правопорушення за ст.53 КУпАП.

Вчинення саме позивачем правопорушення доведено достатніми та належними доказами, а саме маркшейдерською зйомкою від 01.09.2020, актом обстеження земельної ділянки від 02.10.2020, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 02.10.2020, договорами оренди земельної ділянки від 25 січня 2018 року та актами приймання-передачі до них, відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Державного земельного кадастру. Викладені в цих доказах обставини не спростовано позивачем, ним не надано будь-яких доказів на підтвердження своєї невинуватості.

Стосовно доводів, що саме відповідач зобов`язаний збирати належні і допустимі докази у справі варто зазначити, що в силу вимог частини 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, що з огляду на запроваджений статтею 8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами частини 1 статті 77 КАС України означає абсолютний і безумовний обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень не є абсолютною та її застосування не обумовлює його автоматично програшного становища у справі.

Таким чином , позивачем у справі всупереч положенням ч. 1 ст. 77 КАС не надано будь-яких доказів на підтвердження своєї невинуватості, на спростування викладених в наданих відповідачем доказах обставин.

Крім цього, судом встановлено, що стягнення за вчинення адміністративного правопорушення накладено в межах санкції ст. 53 КУпАП.

Розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ст.53 КУпАП віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі (ст. 244 КУпАП).

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15).

Більше того, повноваження державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель визначаються, зокрема, Земельним кодексом України, Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року № 963-IV.

Так, відповідно до статті 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Статтею 4 вказаного Закону встановлено, що об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно з положеннями статті 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» органом, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, проведення моніторингу родючості ґрунтів є центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області наділено повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. При цьому, об`єктом контролю є всі землі на території України, а також порядок їх використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами.

Повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі встановлені статтею 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», до яких належить, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання.

Відповідно до статті 9 вказаного Закону державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об`єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов`язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема: давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

З аналізу наведених правових норм слідує, що державний контроль за охороною та використанням земель може здійснюватися державним інспектором ГУ Держгеокадастру, у тому числі, шляхом проведення перевірок. Для реалізації завдань у сфері здійснення контролю за використанням та охороною земель державний інспектор має право, зокрема, видавати приписи, складати акти перевірки або протоколи про адміністративні правопорушення з метою притягнення винних осіб до відповідальності.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення розглянута уповноваженим на те органом державної влади.

Згідно із ч. 2 ст. 244 КУпАП від імені зазначеного органу розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

1) Головний державний інспектор сільського господарства України - штраф на громадян до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) головні державні інспектори сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, їх заступники - штраф на громадян до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

3) старші державні інспектори сільського господарства, державні інспектори сільського господарства - штраф на громадян до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У даному випадку адміністративне стягнення накладено старшим державним інспектором ОСОБА_10 у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто без перевищення повноважень, визначених ч. 2 ст. 244 КУпАП.

Строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 38 КУпАП, також дотримано. Так, порушення виявлене у ході проведення перевірки, за результатами якої 02.10.2020 складено відповідний акт. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності датована 20.11.2020, тобто особу притягнуто до адміністративної відповідальності у межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення позивача було повідомлено з дотриманням передбачених ст. 277-2 КУпАП строків, адже протокол про вчинення адміністративного правопорушення складено 12.11.2020 у присутності позивача, з його змісту вбачається, що ОСОБА_2 повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 10 год 00 хв 20 листопада 2020 року у приміщенні Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, кім. 502, вул. Келецька, 63, м. Вінниця, про що свідчить підпис останнього у протоколі (а.с.24, на звороті, 85).

Права та обов`язки згідно зі ст. 268 КУпАП позивачу також було роз`яснено (а.с.24, на звороті, 85).

Право на надання пояснень особою, щодо якої розглядається питання про притягнення до адміністративної відповідальності, не обмежувалось. Позивач не надав пояснення з власних міркувань, хоча мав для цього відповідну процесуальну можливість.

Відтак, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності порушення відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності судом не встановлено.

За статтею 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності)), дату народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Оскаржувана постанова відповідає вказаним вище вимогам, у ній правильно зазначено анкетні дані позивача, викладено опис обставин правопорушення, міститься посилання на ст. 53 КУпАП, прийняте у справі рішення та підпис посадової особи.

Посилання представника позивача на те, що в постанові наявні розбіжності щодо того, за якою статтею (ст. 53 чи 53-3 КУпАП) притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, як на підставу для скасування цієї постанови, суд відхиляє, так як у даному випадку такі розбіжності за своєю суттю є технічною опискою. Суть правопорушення описана як фактичне використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, при переліку норм права, якими керувався інспектор, зазначено ст. 53 КУпАП, як і в резолютивній частині оскаржуваної постанови, стягнення також накладено в межах санкції ст. 53 КУпАП.

Суд також відхиляє посилання представника позивача на те, що у постанові неправильно зазначено розмір шкоди, оскільки вказані відомості повинні міститися у ній лише у разі, якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 КУпАП, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди (ч. 5 ст. 283 КУпАП). У даному випадку питання про відшкодування шкоди у межах оскаржуваної постанови не вирішувалось, посадові особи відповідача не перелічені у пунктах 1-4 статті 213 КУпАП, а склад адміністративного правопорушення за ст. 53 КУпАП є формальним та не передбачає необхідність встановлення розміру заподіяної шкоди. Разом із тим відповідачем встановлено розмір шкоди, завданої діями позивача, на суму 235 999, 24 грн. При цьому, при складанні постанови допущено описку щодо характеру шкоди, адже зі змісту розрахунків, наданих відповідачем, вбачається, що такий розмір шкоди визначено від використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Розмір шкоди, завданої зняттям ґрунтового покриву, становить 1 245 342, 81 грн та мав значення при притягненні позивача до адміністративної відповідальності за ст. 53-3 КУпАП. Технічна помилка допущена у зв`язку із тим, що ці постанови складалися однією і тією ж особою в один і той же час, вони жодним чином не впливають на суть правопорушення (а.с.165-168).

Щодо допущених в протоколі, на думку представника позивача, порушень, суд відзначає, що позивач мав право надати зауваження до протоколу. Однак, на час складення протоколу у позивача будь-яких зауважень не було. Позивач також не скористався правом на пояснення та заперечення щодо викладених в актах перевірки та протоколі обставин.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що суб`єктом владних повноважень на виконання вимог частини 2 статті 71 КАС України надано належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які підтвердили правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та спростовано твердження позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідачем доведено наявність події адміністративного правопорушення та всіх ознак його складу в діях ОСОБА_2 . Процедурних порушень при складанні постанови про вчинення адміністративного правопорушення, які би свідчили про порушення прав ОСОБА_2 при притягненні його до адміністративної відповідальності, судом не встановлено.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 152, 245, 276, 280, 284, 288 КУпАП, ст.ст.7, 8, 9, 10, 72-78, 121, 132, 139, 246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарга на судове рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, , місцезнаходження: вул. Келецька, 63, м. Вінниця.

Суддя