Справа № 320/1834/21
Суддя: Файчак В.О.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року № 320/1834/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Файчак В.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління Національної поліції в Київській області < М_Відповідач >про визнання протиправною бездіяльності, стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач 1), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо невірного нарахування позивачу грошового забезпечення, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції України» та наказу МВС України від 06.04.2016 року № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», починаючи з 07.11.2015 по 29.09.2017;

- стягнути з відповідача по справі на користь позивача 190719 грн. 93 коп. (сто дев`яносто тисяч сімсот дев`ятнадцять гривень дев`яносто три копійки) матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з наказом ГУ МВС України в Київській області № 67 о/с від 25.05.2004 ОСОБА_1 був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ. Наказом ГУ МВС України в Київській області №645 о/с від 29.09.2017 позивач був звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку з хворобою) з посади старшого інспектора-чергового сектору реагування №2 Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області в званні майора поліції. З 28.11.2017 позивачу була призначена пенсія по інвалідності (друга група) під час проходження служби в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з таких складових: посадовий оклад 2500,00 грн., оклад за спеціальне звання (майор поліції) - 2000,00 грн., процентна надбавка за стаж служби 40% - 1800,00 грн., премія 32.2% - 2028,60 грн. Наведене грошове забезпечення підтверджується грошовим атестатом №6 від 28.11.2017, виданим Головним управлінням Національної поліції України у Київській області.

07.12.2020 позивач звернувся до Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його грошового забезпечення за час перебування на службі в органах внутрішніх справ згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції України» та наказу МВС України від 06.04.2016 року № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», проте відповіді на момент звернення з цим позовом від відповідача не отримав.

З огляду на це позивач вважає, що відповідач безпідставно зменшив розмір його грошового забезпечення за час перебування на службі в Таращанському відділенні поліції Рокитнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та Таращанському відділенні поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, оскільки до складу грошового забезпечення, на думку позивача, має бути включено: посадовий оклад - 2500,00 грн. + оклад за спеціальне звання (майор поліції) - 2000,00 грн. + процентна надбавка за стаж служби 40% - 1800,00 грн. + надбавка за специфічні умови проходження служби 100% - 6300,00 грн. + премія 32.2% - 4 057,20 грн.

У зв`язку з цим позивач вважає, що розмір його грошового забезпечення має становити: за 23 дні листопада 2015 року - 12 770,52 грн., за 2016 рік - 199 886,40 грн., за 2017 рік - 133 257,60 грн., за 29 днів вересня 2017 року - 16 101,96 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Київській області (01601, м.Київ, вул. Володимирська 15).

В порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано від відповідача 1:

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на відповідача;

- копію Положення про Таращанське відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;

- належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, з урахуванням та на підставі яких ґрунтується правова позиція відповідача щодо заявлених позивачем вимог.

Разом з тим, судом запропоновано відповідачу 1 протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 частково задоволено клопотання Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про заміну первісного відповідача на Головне управління Національної поліції України у Київській області та залучено до участі у справі як співвідповідача - Головне управління Національної поліції України у Київській області (далі - відповідач 2), змінивши процесуальний статус останнього у справі.

Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу 2 протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 повторно витребувано від відповідача 1:

- копію Положення про Таращанське відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;

- належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, з урахуванням та на підставі яких ґрунтується правова позиція відповідача щодо заявлених позивачем вимог.

У зв`язку з цим, продовжено Таращанському відділенню поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області строк для подання відзиву на позовну заяву.

Частинами 5 та 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

09.04.2021 від Відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов не визнав та просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції України» надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, установлювати надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби та здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби. Розмір надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції встановлюються кожному поліцейському індивідуально, залежно від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проектів нормативно-правових актів тощо) на підставі мотивованого подання керівника структурного підрозділу відповідного органу поліції та оголошується наказом по особовому складу. Тобто розмір надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції встановлюється не за посадами, а індивідуально, залежно від успішного виконання повноважень, якості, складності, обсягу та важкості виконуваних завдань. За умовами пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції України» керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки та особливостей покладених на нього завдань та в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.

Крім того, у відзиві на позов відповідач 2 також посилається на лист УФЗБО від 26.03.2021 №667, в якому міститься інформація про те, що в період проходження служби позивача надбавка за специфічні умови проходження служби відповідними наказами Головного управління Національної поліції в Київській області йому не встановлювалася. Подання про встановлення зазначеної надбавки ОСОБА_1 безпосереднім його керівником не подавалося. При цьому, у зв`язку з обмеженим фінансуванням асигнувань на грошове забезпечення в період з листопада 2015 року по квітень 2016 року працівникам Головного управління Національної поліції в Київській області не встановлювалася та не виплачувалася.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з наказом ГУ МВС України в Київській області № 67 о/с від 25.05.2004 був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС України в Київській області № 110 о/с від 31.07.2004 позивачу було присвоєно звання старшого лейтенанта міліції, а наказом № 191 о/с від 31.07.2007 присвоєно звання капітан міліції.

Згідно з наказом ГУ МВС України в Київській області № 558 о/с від 27.12.2007 позивач був призначений для подальшого проходження служби в Таращанський районний відділ Головного управління в Київській області на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Таращанського районного відділу Головного управління в Київській області.

Відповідно до наказу ГУ МВС України в Київській області № 345 о/с від 25.05.2010 позивача було призначено для подальшого проходження служби в Таращанський районний відділ Головного управління в Київській області на посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Таращанського районного відділу Головного управління в Київській області. Під час проходження служби позивачу згідно з наказом ГУ МВС України № 602 о/с від 31.08.2010 було присвоєно звання майор міліції.

Наказом ГУ МВС України в Київській області № 296 о/с від 26.04.2013 позивача було призначено для подальшого проходження служби в Таращанський районний відділ Головного управління в Київській області на посаду помічника начальника-оперативний черговий.

Згідно з наказом ГУ МВС України в Київській області № 590 о/с від 06.11.2015 позивача було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за пунктом 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).

Відповідно до наказу ГУ МВС України в Київській області № 1 о/с від 07.11.2015 позивач був прийнятий для подальшого проходження служби на посаду старшого інспектора-чергового чергової частини Таращанського відділення поліції Рокитнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, де під час проходження служби йому присвоєно звання майор поліції.

Згідно з наказом ГУ МВС України в Київській області № 166 о/с від 15.04.2016 позивача було призначено на посаду старшого інспектора-чергового сектору реагування №2 Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області.

Наказом ГУ МВС України в Київській області №645 о/с від 29.09.2017 позивач був звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку з хворобою) з посади старшого інспектора-чергового сектору реагування №2 Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області в званні майора поліції. З 28.11.2017 позивачу була призначена пенсія по інвалідності (друга група) під час проходження служби в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з таких складових: посадовий оклад 2500,00 грн., оклад за спеціальне звання (майор поліції) - 2000,00 грн., процентна надбавка за стаж служби 40% - 1800,00 грн., премія 32.2% - 2028,60 грн. Дана обставина підтверджується грошовим атестатом №6 від 28.11.2017, виданим Головним управлінням Національної поліції України у Київській області.

07.12.2020 позивач звернувся до Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його грошового забезпечення за час перебування на службі в органах внутрішніх справи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції України» та наказу МВС України від 06.04.2016 року № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», проте відповіді на заяву позивач не отримав.

Вказане стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Згідно із частинами другою, третьою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Процитована норма статті 43 Закону міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2019 року у справі №826/3858/18.

Відповідно до частин 2, 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Уразі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІІІ).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 96 Закону № 580-VІІІ поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 статті 105 України "Про Національну поліцію" визначено фінансування і матеріально-технічне забезпечення поліції здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону № 580-VІІІ поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Разом з тим, частиною 2 цієї статті передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

У відповідності до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» та Постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, який визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок № 260).

За умовами пункту 3 Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Положенням пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988) визначено, що грошове забезпечення, зокрема, поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988 постановлено виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Разом з тим, положенням пункту 4 постанови № 988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення:

1) установлювати, зокрема, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби. Установлення зазначеної надбавки Голові Національної поліції та заступникам Голови здійснюється з дозволу Прем`єр-міністра України або Першого віце-прем`єр-міністра України, Віце-прем`єр-міністра України за погодженням з Міністром внутрішніх справ;

2) здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Ураховуючи наведене, Кабінет Міністрів України цією постановою делегував своє право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції, зокрема, установлювати надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, а також здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення.

Пунктом 3 Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 11 Розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Таким чином, системний аналіз вищенаведених правових норм свідчить про те, що керівникам органів, закладів та установ Національної поліції, надано право за наявності відповідних специфічних умов проходження служби в поліції, що підтверджується вмотивованим поданням, установлювати зазначену надбавку в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення.

Тобто, зазначена надбавка не є безумовною, а призначається у разі наявності передбачених підстав за рішенням керівника.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16 квітня 2020 року у справі №805/1874/18-а, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як свідчать матеріали даної справи, за результатами роботи ОСОБА_1 відповідного подання керівника органу про встановлення йому надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції до Головного управління Національної поліції України у Київській області не надавались.

Крім того, підпунктом 2 пункту 4 Постанови № 988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Аналогічні положення містяться у пункті 12 розділу 2 Порядку № 260, в якому визначено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції. Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення. Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції. У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Отже, розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

Таким чином, встановлення премії є правом, а не обов`язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску поліцейського в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року у справі №805/1874/18-а.

Як вбачається з довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції України у Київській області № 336 від 02.05.2018, щомісячна премія, починаючи з травня 2016 року, ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася з дотриманням діючої нормативної бази, а саме: травень - жовтень 2016 року - у розмірі 204,75 грн., листопад 2016 року - у розмірі 1822,59 грн., грудень 2016 року - у розмірі 9769,41 грн., січень-квітень 2017 року - розмірі 1316,70 грн., травень-серпень 2017 року - у розмірі 2028,60 грн., у вересні 2017 року - у розмірі 1960,98 грн.

Таким чином, премія позивача встановлювалась відповідно до його особистого внеску в загальний результат служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладних на нього завдань, а розмір премії встановлювався за рішенням керівника органу поліції та наявного фонду грошового забезпечення.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог даного позову та відсутність правових підстав для його задоволення.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Проте, позивачем не було доведено суду обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводів відповідача 2.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Файчак В.О.