Справа № 320/11087/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року справа №320/11087/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, про визнання протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з позовом до Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, в якому просять суд:

- визнати протиправним і скасувати пункт 5 рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання № 1309-28-07 від 20.07.2020 року "Про взяття на облік громадян для виділення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва";

- визнати протиправним та скасувати рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання №1567-33-07 від 12.10.2020 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу";

- зобов`язати Баришівську селищну раду Баришівського району Київської області на найближчому засіданні сесії селищної ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКГІГІ НОМЕР_7 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , про передачу їм у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, згідно поданих графічних матеріалів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі зазначили, що за результатами розгляду їхніх заяв про надання дозволів на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, орієнтовною площею 0,2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, Баришівською селищною радою Баришівськоу району Київської області було прийнято рішення №1309-28-07 від 20.07.2020 "Про взяття на облік громадян для виділення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва", яким позивачів поставлено на загальну іногородню чергу для виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Позивачі не погоджуються з правомірністю прийняття відповідачем спірного рішення, оскільки вважають, що воно суперечить вимогам статті 118 Земельного кодексу України, яке визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Крім того, відповідачем прийнято рішення №1567-33-07 від 12.10.2020 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу", яким ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 надано дозволи на розробку проекту землеустрою на відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області.

На думку позивачів, вказане рішення також є протиправним, оскільки позивачі раніше відповідних осіб, звернулись до відповідача із заявами про надання дозволів на розробку проектів землеустрою на відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, а тому вони мають першочергове право на отримання відповідних дозволів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався, хоча про відкриття провадження у справі був проінформований належним чином шляхом направлення тексту ухвали разом з відсканованою копією позовної заяви на електронну адресу.

30.12.2020 позивач направив на адресу суду пояснення, у яких просив суд зобов`язати позивачів направити Баришівській сільській раді Баришівського району Київської області копію позовної заяви з додатками. Відповідач наголосив на тому, що ненаправлення позивачем копії позовної заяви з додатками унеможливлює підготовку та надання відповідачем до суду відзиву на позовну заяву.

Однак, суд зазначає, що відповідно до пункту 12 частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:

- у разі розгляду справи за місцезнаходженням суб`єкта владних повноважень - повідомлення про наявні в суді матеріали, які підлягають врученню суб`єкту владних повноважень як стороні, та про можливість їх отримання лише безпосередньо у суді.

Керуючись цією нормою та враховуючи, що справа розглядається за місцезнаходженням суб`єкта владних повноважень, в ухвалі суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 22.03.2021 відповідачу було повідомлено про наявні в суді матеріали, які підлягають врученню суб`єкту владних повноважень як стороні, та про можливість їх отримання лише безпосередньо у суді.

Однак, відповідач не дотримався зазначеної процесуальної норми та не прибув до суду для отримання копії позовної заяви з додатками.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що 02.12.2020 о 16:49 на його електронну адресу секретарем судового засідання була направлена відсканована копія позовної заяви з додатками, у зв`язку з чим твердження Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області про неможливість підготовки та надання до суду відзиву на позовну заяву є безпідставними.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

На підставі наведеного справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_17 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_9 , виданим Конотопським РВ УМВС України в Сумській області, 19.03.1999 (т.1, а.с.27).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_10 , виданим Конотопським РВ УМВС України в Сумській області, 19.03.1999 (т.1, а.с.29-30).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_11 , виданим Конотопським РВ УМВС України в Сумській області, 21.11.1996 (т.1, а.с.31-32).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_11 , виданим Конотопським РВ УМВС України в Сумській області, 21.11.1996 (т.1, а.с.33-34).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_12 , виданим Ковпаківським РВ у м.Суми УДМС України в Сумській області, 05.08.2016 (т.1, а.с.35-36).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_13 , виданим Путилівським РС УДМС України в Сумській області, 04.08.2016 (т.1, а.с.37-38).

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_14 , виданим Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області, 18.12.2003 (т.1, а.с.39).

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_15 , виданим Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області, 16.05.1997 (т.1, а.с.41-42).

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_16 , виданим Зарічним РВ СМУ УМВД України в Сумській області, 16.03.1999 (т.1, а.с.43-44).

З матеріалів справи вбачається, що позивачі звернулись до Барищівської селищної ради із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га (т.1, а.с.64, 67, 72, 77, 81, 84,89, 92, 95)

До заяви позивачами були додані викопіювання з проекту формування села Сезенків, Баришівської селищної ради, Київської області (т.1, а.с.66, 71, 76, 80, 83, 88, 91, 94, 97), паспорти та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

За результатами розгляду вказаних заяв Баришівською селищною радою Баришівського району Київської області VII скликання від 20.07.2020 "1309-28-07 "Про взяття на облік громадян для виділення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва", пунктом 5 якого поставлено на іногородню чергу для виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадян: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (т.1, а.с.45-47).

Виконавчий комітет Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області листом від 14.08.2020 №938/03-16 повідомив ОСОБА_1 , що питання щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу було розглянуто на комісії з питань регулювання земельних відносин, природокористування, планування території, охорони пам`яток, історичного та навколишнього природного середовища.

В результаті розгляду рекомендовано поставити позивача на чергу для отримання ділянки за вказаним видом користування, у зв`язку з тим, що територія, яка зазначена у графічних матеріалах, на території Сезенківського старостинського округу залишена для відведення під громадське пасовище (т.1, а.с.55).

У позовній заяві позивач зазначив, що представник відповідачів звертався до Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області із адвокатським запитом, у якому просив повідомити інформацію щодо: наявності в межах Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області вільних земельних ділянок державної/комунальної власності з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які можуть бути передані громадянам у власність або користування; яка площа та цільове призначення земельної ділянки, що знаходиться в межах Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришіівсього району Київської області, розташування згідно даних Публічної кадастрової карти - райони: Баришівський, КОАТУУ: , зона: 21, квартал: 028; за ким обліковується на даний час (у кого перебуває у власності/користуванні), земельна ділянка, що знаходиться в межах Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, розташування згідно даних Публічної кадастрової карти - райони: Баришівський, КОАТУУ: , зона: 21, квартал: 028.

З матеріалів справи вбачається, що на запит представника позивачів, адвоката Трубнікової Катерини Валеріївни, Баришівською селищною радою Баришівського району Київської області листом від 17.09.2020 №1078/03-16 було повідомлено, що на території Сезенківського старостинського округу немає вільних земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Вказана у запиті земельна ділянка, яка знаходиться в межах Сезенківського старостинського округу на даний час не сформована, тому чіткої площі встановити неможливо.

Оскільки Баришівська селищна рада не є землевпорядною організацією, яка має право формувати земельні ділянки щодо встановлення/відновлення меж земельних ділянок в натурі-площа не встановлена.

У вказаному листі повідомлено, що до Баришівської селищної ради надійшло звернення від в.о. старости села Сезенків на прохання жителів громади про виділення зазначеної земельної ділянки, площею 10 га для сінокосіння та випасання худоби (створення громадського пасовища). Також до Баришівської селищної ради звернулись жителі громади (пільговики) села Сезенків з заявою надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства.

Постійною комісією з питань регулювання земельних відносин, природокористування, планування території, охорони пам`яток, історичного та навколишнього середовища протоколом засідання №41 від 08.09.2020 вирішено рекомендувати сесії Баришівської селищної ради надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Баришівської селищної ради жителям громади.

У листі вказано, що на наступній черговій сесії Баришівської селищної ради буде вирішуватись питання стосовно вищезазначених земельних ділянок для передачі їх у власність жителям громади села Сезенків, а саме людям, які мають відповідні пільги позачергового використання правам на передачу земельних ділянок із земель комунальної власності (т.1, а.с.52).

Судом встановлено, що 21.09.2020 Баришівською селищною радою Баришівського району Київської області VII скликання було прийнято рішення №1497-32-07 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення громадського пасовища в с.Сезенків", яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, орієнтовною площею 10 га (в межах населеного пункту), із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності зі зміною цільового призначення для створення громадських пасовищ (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель - 18.00), що розташовані на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області (т.1, а.с.48-49).

12.10.2020 Баришівською селищною радою Баришівського району Київської області VII скликання було прийнято рішення №1567-33-77 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу", пунктом 1 якого визначено надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства по Баришівській селищній раді та відповідних старостинських округах громадянам: ОСОБА_10 , жителю АДРЕСА_1 на земельну ділянку, площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старистинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області; ОСОБА_11 , жителю АДРЕСА_2 на земельну ділянку, площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старистинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області; ОСОБА_12 , жительці АДРЕСА_3 на земельну ділянку, площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старистинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області; ОСОБА_13 , жителю АДРЕСА_4 , на земельну ділянку, площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старистинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області; ОСОБА_14 , жителю АДРЕСА_5 , на земельну ділянку, площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старистинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області; ОСОБА_15 , жительці АДРЕСА_6 , на земельну ділянку, площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старистинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області; ОСОБА_16 , жителю АДРЕСА_7 , на земельну ділянку, площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старистинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області.

Пунктами 2-4 рішення зазначено, що роботи із розроблення проекту землеустрою розпочати після складання зацікавленою стороною договору на їх виконання.

Проект землеустрою погодити відповідно до вимог земельного законодавства.

Після погодження проекту землеустрою подати його до селищної ради для підготовки рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність (т.1, а.с.50-51).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем рішень від 20.07.2020 №1309-28-07 та від 12.10.2020 №1567-33-07, позивачі звернулися з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга статті 116 Земельного кодексу України).

Частинами третьою та четвертою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частиною першою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з абзацом 1 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частиною п`ятою статті 46 цього Закону передбачено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №545/808/17 (номер в Єдиному державному реєстру судових рішень - 72532460) та від 05.03.2019 у справі №360/2334/17 (номер в Єдиному державному реєстру судових рішень - 80269760), від 20.01.2021 у справі №360/1590/16-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 94264145), від 08.09.2020 у справі №812/1450/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 91414791).

Відповідно до положень статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №808/3187/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 89792839).

Отже, всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у користування.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення юридичної особи щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Суд наголошує на тому, що, за результатом розгляду клопотання фізичної особи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з відведення у власність земельної ділянки обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Як зазначено вище, за результатами розгляду заяви позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, Баришівською селишною радою Баришівського району Київської області прийнято рішення від 20.07.2020 №1309-28-07, яким позивачів поставлено на іногородню чергу для виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадян.

У поясненнях по справі, поданих до суду 30.12.2020, відповідач повідомив, що Баришівська селищна рада Баришівського району Київської області має повноваження на постановку громадян.

Так, Баришівською селищною радою Баришівського району Київської області прийнято рішення від 22.06.2020 №1283-26-07 "Про затвердження Положення про порядок надання земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Баришівської селищної ради" (т.2, а.с.144-149).

Пунктом 1.3 вказаного Положення визначено, що надання громадянам вільних земельних ділянок для особистого селянського господарства на території Барищівської селищної ради здійснюється виключно у порядку черговості, шляхом постановки громадян на облік в Баришівській селищній раді.

Суд зазначає, що рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання №1309-28-07 від 20.07.2020 лише визначає постановку позивачів на відповідний облік громадян, проте, не містить ані вмотивованого позитивного рішення про надання позивачам дозволу, ані відмови у його наданні, що суперечить вимогам ст.118 Земельного кодексу України. Прийняття відповідачем на власний розсуд рішення про постановку на облік громадянина, який звернувся із заявою про надання дозволу на розробку землевпорядної документації, не звільняє орган місцевого самоврядування від необхідності виконання законодавчо встановленого обов`язку щодо прийняття рішення або про надання такого дозволу, або про відмову у його наданні, з наведенням відповідних мотивів.

Суд звертає увагу відповідача на те, що стаття 118 Земельного кодексу України визначає виключно два можливі варіанти поведінки органу місцевого самоврядування за результатами розгляду заяв (клопотань) фізичних осіб про надання дозволу на розробку проекту землеустрою (надання відповідного дозволу або надання мотивованої відмови у наданні дозволу).

При цьому, прийняття органом місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви фізичної особи про надання дозволу на розробку землеустрою рішення з будь-яким іншим змістом (у тому числі, можливість постановки на облік громадян для отримання у власність земельної ділянки) нормами чинного законодавства не передбачено.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 144 Основного Закону визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципах правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами.

Частиною першою статті 10 цього Закону визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Таким чином, повноваження органів місцевого самоврядування можуть визначатися виключно законами та не можуть бути розширені Положеннями, прийнятими ними самими.

Суд зауважує, що чинними законами України не передбачено право органів місцевого самоврядування приймати за результатом розгляду заяви особи про надання дозволу на розробку землевпорядної документації рішення про взяття такої особи на облік замість рішення про надання або мотивовану відмову у надання такого дозволу.

Іншого відповідачем суду надано не було, у той час як відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з цим, суд вважає, що постановка позивачів на облік громадян для отримання земельної ділянки у власність не відповідає вимогам чинного законодавства, а відповідно, рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання №1309-28-07 від 20.07.2020 за своїм змістом не є тим документом, який мав бути прийнятий відповідачем за результатами розгляду відповідних заяв позивачів.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивачів про визнання протиправним та скасування пункту 5 рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання № 1309-28-07 від 20.07.2020 року "Про взяття на облік громадян для виділення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва".

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання №1567-33-07 від 12.10.2020 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу", суд зазначає таке.

Як зазначено вище, цим рішенням надано дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства по Баришівській селищній раді та відповідних старостинських округах таким громадянам: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що прийняття відповідачем спірного рішення є протиправним, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено переважне право жителів відповідної територіальної громади на отримання земельних ділянок на території такої громади.

Суд зазначає, що частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тому для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення або у зв`язку з діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушуються права позивача.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, тобто у іншої особи вже виникло право на користування чи власність на земельну ділянку. При цьому захист прав позивача має бути нерозривно пов`язаним з таким фактом, що у особи існує правовий інтерес як власника або як користувача на цю земельну ділянку.

Отже, вирішуючи публічно-правовий спір, суд повинен встановити, в чому полягає порушення прав позивача прийнятими рішеннями про надання дозволу іншим особам на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, а також надання дозволів іншим особам на розробку проектів детального планування території земельних ділянок та проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для особистого селянського господарства.

Суд зазначає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою є першою стадією земельно-правової процедури щодо безоплатного отримання земельних ділянок.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 у справі №826/5737/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 74505993) дійшла висновку, що надання дозволу уповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на орган місцевого самоврядування обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проект землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність чи користування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що спірним рішенням від 12.10.2020 №1567-33-77 відповідача не порушено прав та інтересів позивачів, оскільки за своєю правовою природою воно не породжує виникнення у осіб, яким надано відповідні дозволи, права власності на такі ділянки, а зазначені дозволи є лише наслідком дотримання особами порядку звернення за такими дозволами.

У зв`язку з цим, суд вважає, що підстави для визнання протиправним та скасування рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання від 12.10.2020 №1567-33-77 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу" відсутні.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 25.06.2020 у справі №287/4995/14-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 90029974), від 05.03.2020 у справі №305/893/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 88027623) та від 29.04.2020 у справі №352/669/15-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 88986107). Обставини у цих справах, правовий висновок у яких висловлений Верховним Судом та підлягає обов`язковому врахуванню, є ідентичними справі, що розглядається, та стосувалися оскарження позивачем рішення органу місцевого самоврядування про надання третій особі дозволу на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки, яка первинно запитувалася позивачем. Отже, зазначений висновок Верховного Суду є релевантним і до цієї справи.

Таким чином, вимоги позивачів в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимог про зобов`язання відповідача на найближчому засіданні сесії селищної ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКГІГІ НОМЕР_7 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , про передачу їм у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, згідно поданих графічних матеріалів, суд зазначає таке.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Натомість, у цій справі, повноваження відповідача не є дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення.

Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача ухвалити рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним.

Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Також слід зазначити, що втручанням у дискреційні повноваження суб`єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.07.2020 у справі №810/2474/18.

Суд зазначає, що у цій справі відповідач здійснив розгляд по суті заяв позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та, не виявивши законних підстав для відмови у наданні таких дозволів, необґрунтовано прийняв спірне рішення від 20.07.2020 №1309-28-07, яким позивачів поставлено на загальну іногородню чергу для виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, оскільки відповідачем ані у спірних рішеннях, ані під час розгляду цієї справи не вказано та не доведено наявності будь-яких перешкод для задоволення клопотань позивачів про надання дозволу на розробку землевпорядної документації, суд дійшов висновку про відсутність таких перешкод як таких.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, вихід за межі заявлених позовних вимог допускається з метою захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Оскільки матеріали справи свідчать про протиправність прийняття відповідачем рішення від 20.07.2020 №1309-28-07 та враховуючи, що будь-які інші перешкоди для надання позивачам дозволу на розробку проектів землеустрою з відведення земельної ділянки відсутні, суд з метою ефективного захисту порушених прав позивачів та остаточного вирішення спірних правовідносин вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, змінити обраний позивачами спосіб захисту їхніх порушених прав та зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання позивачам відповідних дозволів, що не є втручанням у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що наявність рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання №1567-33-07 від 12.10.2020 не є перешкодою для надання позивачам відповідних дозволів, оскільки відповідно до вищенаведених правових висновків Верховного Суду та його Великої Палати наявність відповідних дозволів не зумовлює виникнення у відповідних осіб, яким надано відповідні дозволи, земельних прав на такі ділянки, а зазначені дозволи є лише наслідком дотримання особами порядку звернення за такими дозволами.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивачами заявлено клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно з положеннями частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що клопотання позивачів жодним чином не мотивовано, а лише постановлення судом рішення зобов`язального характеру само по собі не є підставою для встановлення судового контролю, без наявності передумов для цього, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю у цій справі.

Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що під час звернення до суду кожним із позивачів було сплачено судовий збір у сумі 1681,60 грн., про що свідчать квитанції від 03.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 03.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 03.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 03.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 03.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 03.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 03.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 03.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 03.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 13.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 13.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 13.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 13.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 13.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 13.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн., від 13.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн. від 13.11.2020 на суму 840,80 грн. та від 13.11.2020 №0.0..1 на суму 840,80 грн. (т.1, а.с.9-17, 135-143).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь кожного позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, становить 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 5 рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання №1309-28-07 від 20.07.2020 року "Про взяття на облік громадян для виділення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва";

3. Зобов`язати Баришівську селищну раду Баришівського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площе 0,2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, згідно поданої ним заяви.

4. Зобов`язати Баришівську селищну раду Баришівського району Київської області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площе 0,2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, згідно поданої ним заяви.

5. Зобов`язати Баришівську селищну раду Баришівського району Київської області надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площе 0,2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, згідно поданої нею заяви.

6. Зобов`язати Баришівську селищну раду Баришівського району Київської області надати ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площе 0,2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, згідно поданої ним заяви.

7. Зобов`язати Баришівську селищну раду Баришівського району Київської області надати ОСОБА_5 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площе 0,2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, згідно поданої ним заяви.

8. Зобов`язати Баришівську селищну раду Баришівського району Київської області надати ОСОБА_6 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площе 0,2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, згідно поданої нею заяви.

9. Зобов`язати Баришівську селищну раду Баришівського району Київської області надати ОСОБА_7 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площе 0,2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, згідно поданої нею заяви.

10. Зобов`язати Баришівську селищну раду Баришівського району Київської області надати ОСОБА_8 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площе 0,2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, згідно поданої нею заяви.

11. Зобов`язати Баришівську селищну раду Баришівського району Київської області надати ОСОБА_9 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площе 0,2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, згідно поданої ним заяви.

12. В іншій частині в позові відмовити.

13. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_8 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гр. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області (ідентифікаційний код 04360623, місцезнаходження: 07500, Київська обл., Баришівський р-н., смт.Баришівка, вул.Центральна, буд.27).

14. Стягнути на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_8 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гр. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області (ідентифікаційний код 04360623, місцезнаходження: 07500, Київська обл., Баришівський р-н., смт.Баришівка, вул.Центральна, буд.27).

15. Стягнути на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_8 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гр. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області (ідентифікаційний код 04360623, місцезнаходження: 07500, Київська обл., Баришівський р-н., смт.Баришівка, вул.Центральна, буд.27).

16. Стягнути на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_8 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гр. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області (ідентифікаційний код 04360623, місцезнаходження: 07500, Київська обл., Баришівський р-н., смт.Баришівка, вул.Центральна, буд.27).

17. Стягнути на користь ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_9 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гр. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області (ідентифікаційний код 04360623, місцезнаходження: 07500, Київська обл., Баришівський р-н., смт.Баришівка, вул.Центральна, буд.27).

18. Стягнути на користь ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_17 , місце проживання: АДРЕСА_10 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гр. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області (ідентифікаційний код 04360623, місцезнаходження: 07500, Київська обл., Баришівський р-н., смт.Баришівка, вул.Центральна, буд.27).

19. Стягнути на користь ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_11 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гр. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області (ідентифікаційний код 04360623, місцезнаходження: 07500, Київська обл., Баришівський р-н., смт.Баришівка, вул.Центральна, буд.27).

20. Стягнути на користь ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_12 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області (ідентифікаційний код 04360623, місцезнаходження: 07500, Київська обл., Баришівський р-н., смт.Баришівка, вул.Центральна, буд.27).

21. Стягнути на користь ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_13 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області (ідентифікаційний код 04360623, місцезнаходження: 07500, Київська обл., Баришівський р-н., смт.Баришівка, вул.Центральна, буд.27).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.