Справа № 500/461/21
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

Справа № 500/461/21

21 квітня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецької С.Є.

представника позивача: Ярмуся В.Д.;

представника відповідачів: Живчик В.Т.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного агропромислового підприємства Ранок до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових рішень, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне агропромислове підприємство Ранок звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових рішень, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою судді від 04.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №500/461/21. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.03.2021 представник Головного управління ДПС у Тернопільській області подав до суду клопотання, в якому просить залишити без розгляду позовну заяву в частині визнання протиправними рішень про відмову в реєстрації спірних податкових накладних та зобов`язання їх зареєструвати з підстав пропуску строків звернення до суду.

В обґрунтування даного клопотання вказує, що позивач скористався правом на адміністративне оскарження ряду рішень про відмову в реєстрації спірних податкових накладних та рішеннями від грудня 2019 в задоволенні його скарг було відмовлено. Тому, оскільки із даним позовом він звернувся до суду у лютому 2021, вважає, що наявні підставі для залишення без розгляду позову у цій частині.

22.03.2021 представник позивача подав до суду заперечення на вказане клопотання, в якому вказує, що на противагу першій частині, частина четверта статті 122 КАС України є імперативною нормою та не є такою, яка б дозволяла свободу вибору поведінки суб`єктові правозастосування чи можливість звернення до альтернативних джерел правового регулювання. Зазначає, що ДПС України за його скаргою не усунуло порушення, що є триваючим порушенням зі сторони відповідачів, які прийняли оскаржувані рішення не на підставі діючих нормативно-правових актів, тому вважає, що строк ним пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні представник позивача проти заявленого клопотання заперечив, просив відмовити в його задоволенні.

Представник відповідачів клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Визначаючись щодо клопотання суд виходить з наступного.

Як слідує із матеріалів справи, за результатами господарської діяльності Приватного агропромислового підприємства Ранок та ТзОВ "Д-МІКС Україна" позивачем було сформовано та надіслано на реєстрацію до контролюючого органу ряд податкових накладних: №4 від 06.10.2019, №5 від 07.10.2019, №6 від 08.10.2019, №7 від 09.10.2019, №8 від 10.10.2019, №9 від 12.10.2019, №10 від 13.10.2019, №11 від 14.10.2019, №12 від 15.10.2019, №13 від 16.10.2019, №14 від 17.10.2019, №15 від 20.10.2019, №16 від 21.10.2019, №17 від 22.10.2019, №18 від 23.10.2019, №19 від 24.10.2019.

Однак, рішеннями №1336756/31877366 від 21.11.2019, №1334681/31877366 від 25.11.2019, №1337702/31877366, №1337701/31877366, №1337700/31877366, №1337699/31877366 від 26.11.2019, №1338920/31877366, №1338917/31877366, №1338919/31877366, №1338918/31877366 від 27.11.2019, №1340323/31877366, №1340314/31877366, №1340315/31877366, №1340316/31877366, №1340317/31877366 та №1340313/31877366 від 28.11.2019 в їх реєстрації було відмовлено.

Не погодившись із наведеним, позивач скориставшись правом на адміністративне оскарження, та подав до контролюючого органу вищого рівня скарги на дані рішення, за результатами розгляду яких рішеннями №43134/31877366/2 від 06.12.2019, №43342/31877366/2, №43360/31877366/2, №43333/31877366/2, №43321/31877366/2, №43328/31877366/2, №243353/31877366/2, №43351/31877366/2 від 10.12.2019, №44109/31877366/2, №44083/31877366/2, №44090/31877366/2, №44104/31877366/2, №44057/31877366/2, №44086/31877366/2, №44058/31877366/2 від 18.12.2019 вони були залишенні без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі без змін.

Тому, позивач 02.02.2021 за допомогою підсистеми "Електронний суд" надіслав на адресу суду позовну заяву, про зокрема, визнання протиправними та скасування рішень комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: №1336756/31877366 від 21.11.2019, №1334681/31877366 від 25.11.2019, №1337702/31877366, №1337701/31877366, №1337700/31877366, №1337699/31877366 від 26.11.2019, №1338920/31877366, №1338917/31877366, №1338919/31877366, №1338918/31877366 від 27.11.2019, №1340323/31877366, №1340314/31877366, №1340315/31877366, №1340316/31877366, №1340317/31877366 та №1340313/31877366 від 28.11.2019 та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 06.10.2019, №5 від 07.10.2019, №6 від 08.10.2019, №7 від 09.10.2019, №8 від 10.10.2019, №9 від 12.10.2019, №10 від 13.10.2019, №11 від 14.10.2019, №12 від 15.10.2019, №13 від 16.10.2019, №14 від 17.10.2019, №15 від 20.10.2019, №16 від 21.10.2019, №17 від 22.10.2019, №18 від 23.10.2019 та №19 від 24.10.2019.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Як уже зазначено, частина перша статті 122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу. Водночас пунктом 56.19 статті 56 ПК України, за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Дослідження змісту аналізованих приписів статей ПК України та статті 122 КАС України вказує на те, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.

Варто звернути увагу, що Законом України від 24 жовтня 2013 року № 657-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень" (далі - Закон № 657-VII) були внесені зміни до абзацу першого пункту 56.18 статті 56 ПК України шляхом виключення в ньому положення про нарахування грошового зобов`язання та поширення застосування спеціального тривалішого строку на оскарження будь-яких рішень контролюючих органів, з урахуванням строку давності, визначеного статтею 102 ПК України. Водночас до пункту 56.19 статті 56 ПК України аналогічні зміни не були внесені.

З урахуванням наведеного Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року по справі № 640/20468/18 (адміністративне провадження № К/9901/16396/19) відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що положення пункту 56.18 статті 56 ПК України є спеціальними щодо приписів статті 122 КАС України, а тому незалежно від використання платником податків права на адміністративне оскарження строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН становить 1095 днів, викладеного в постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року (справа №640/46/19), від 14 лютого 2019 року (справа № 813/4921/17), та сформулював такий правовий висновок:

"Різниця природи рішень контролюючого органу (щодо нарахування грошових зобов`язань або інші рішення) об`єктивно здатна впливати та зумовлювати різницю в підходах щодо встановлення строків звернення до суду про їх оскарження.

Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи - платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень - контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.

Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Конституційний Суд України рішенням від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 за результатами оцінки конституційності норми частини четвертої статті 99 КАС України у чинній на той час редакції (про скорочені строки звернення до адміністративного суду в разі попереднього використання можливостей досудового порядку вирішення спору) підтвердив її конституційність як такої, що забезпечує оперативність розгляду судової справи і жодною мірою не обмежує суб`єктів щодо права на судовий захист; нею скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено (абзаци шостий, чотирнадцятий пункту 6.1).

Цей висновок Конституційного Суду України судова палата вважає релевантним щодо нинішнього стану нормативно-правового регулювання.

Отже, із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним частиною четвертою статті 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення."

Відтак, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем при поданні даного позову в частині визнання протиправними та скасування рішень комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: №1336756/31877366 від 21.11.2019, №1334681/31877366 від 25.11.2019, №1337702/31877366, №1337701/31877366, №1337700/31877366, №1337699/31877366 від 26.11.2019, №1338920/31877366, №1338917/31877366, №1338919/31877366, №1338918/31877366 від 27.11.2019, №1340323/31877366, №1340314/31877366, №1340315/31877366, №1340316/31877366, №1340317/31877366 та №1340313/31877366 від 28.11.2019 та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 06.10.2019, №5 від 07.10.2019, №6 від 08.10.2019, №7 від 09.10.2019, №8 від 10.10.2019, №9 від 12.10.2019, №10 від 13.10.2019, №11 від 14.10.2019, №12 від 15.10.2019, №13 від 16.10.2019, №14 від 17.10.2019, №15 від 20.10.2019, №16 від 21.10.2019, №17 від 22.10.2019, №18 від 23.10.2019 та №19 від 24.10.2019 пропущено строк на звернення до суду встановлений ч.4 ст.122 КАС України.

Щодо посилань представник позивача на те, що ДПС України за його скаргою не усунуло порушення, що є триваючим порушенням зі сторони відповідачів, які прийняли оскаржувані рішення не на підставі діючих нормативно-правових актів, суд зазначає, що у разі незгоди з рішенням контролюючого органу вищого рівня поряд із адміністративним оскарженням передбачено також судове оскарження, чим і скористався позивач. При цьому оцінка правомірності винесення оскаржуваних рішень, у даному випадку, має надаватися судом, тому посилання позивача на те, що відмова у задоволенні його скарг контролюючим органом вищого рівня є триваючим порушенням безпідставне.

А тому наведені представником позивача причини пропуску строку звернення до суду суд визнає неповажними.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін, внесених наступними постановами) на усій території України з 12.03.2020 установлено карантин, який в подальшому неодноразово продовжувався і діяв до 31.12.2020 згідно з цією постановою, встановлені та діють карантинні обмеження і на даний час.

02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» (далі Закон № 540-ІХ), яким розділ VI «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Разом з тим, пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон № 731-IX удосконалив раніше прийняті норми щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину для того, щоб, з однієї сторони, запобігти випадкам зловживання процесуальними правами недобросовісними учасниками справи та, відповідно, затягування розгляду справи під приводом діючого карантину, а з іншої - через процедуру поновлення судом процесуального строку забезпечити гарантування прав учасників справи, якщо їх реалізація ускладнена у зв`язку з карантинними обмеженнями. При цьому, можливість поновлення процесуального строку законодавцем віднесено на розсуд суду, залежно від обставин конкретної справи.

Вказаний закон набрав чинності 17.07.2020, тому перебіг процесуальних строків, що були продовжені на час дії карантину, закінчився 06.08.2020, тобто 06.08.2020 останній день, коли особа могла скористатись правовою підставою для продовження строку для подання позову до адміністративного суду з пропущенням строку в зв`язку з запровадження Урядом України карантинних заходів.

Позивач звернувся до суду з даним позовом лише 02.02.2021.

У зв`язку із встановленням з 12.03.2020 на території України карантину, законодавець передбачив можливість продовженням процесуальних строків лише до 06.08.2020. З вказаної дати (з 06.08.2020) поновлення пропущеного строку звернення до суду є правом, а не обов`язком суду, якщо суд визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Проте позивачем не доведено, яким чином карантинні обмеження вплинули на організацію роботи приватного агропромислового підприємства і перешкодили звернутися із позовом.

На думку суду, лише зазначення обставини про дію карантинних заходів не є достатньою мотивацією щодо об`єктивної неможливості звернення до суду в межах строку звернення.

У відповідності до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись статтями 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду.

Позовну заяву в частині визнання протиправними та скасування рішення комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1334681/31877366 від 21.11.2019 року, №1336756/31877366 від 25.11.2019 року, №1337702/31877366 від 26.11.2019 року, №1337701/31877366 від 26.11.2019 року, №1337700/31877366 від 26.11.2019 року, №1337699/31877366 від 26.11.2019 року, №1338920/31877366 від 27.11.2019 року, №1338917/31877366 від 27.11.2019 року, №1338919/31877366 від 27.11.2019 року, №1338918/31877366 від 27.11.2019 року, №1340323/31877366 від 28.11.2019 року, №1340314/31877366 від 28.11.2019 року, №1340315/31877366 від 28.11.2019 року, №1340316/31877366 від 28.11.2019 року, №1340317/31877366 від 28.11.2019 року, №1340313/31877366 від 28.11.2019 року та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 06.10.2019 року, №5 від 07.10.2019 року, №6 від 08.10.2019 року, №7 від 09.10.2019 року, №8 від 10.10.2019 року, №9 від 12.10.2019 року, №10 від 13.10.2019 року, №11 від 14.10.2019 року, №12 від 15.10.2019 року, №13 від 16.10.2019 року, №14 від 17.10.2019 року, №15 від 20.10.2019 року, №16 від 21.10.2019 року, №17 від 22.10.2019 року, №18 від 23.10.2019 року та №19 від 24.10.2019 року залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 22 квітня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Приватне агропромислове підприємство Ранок (місцезнаходження: с. Хмелівка, Теребовлянський район, Тернопільська область, 48145, );

відповідачі:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, );

- Державна податкова служба України (місцезнаходження: пл. Львівська, 8, м. Київ 04053, ).

Суддя Баранюк А.З.