Справа № 200/1833/21-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 р. Справа№200/1833/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Шахівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шахівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області від 29 січня 2021 року №VIII-5/67 про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; про зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га із складу земельної ділянки з кадастровим номером :000:2828, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі на території Шахівської сільської ради Добропільського району для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів, згідно клопотання від 18 січня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, додавши усі необхідні документи. При цьому, згідно з відомостями, що містяться в Державному земельному кадастрі земельна ділянка належить до комунальної власності, має цільове призначення: 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) землі запасу, її загальна площа 8,9400 га, будівлі на ділянці не розташовані. Проте відповідач необґрунтовано відмовив у наданні такого дозволу. Так у рішенні про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою взагалі не зазначено підстави відмови. Вважає, що відповідач, приймаючи спірне рішення, діяв всупереч вимогам частини 7 статті 118 Земельного Кодексу України, якою встановлено виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідач позов не визнав, 22 березня 2021 року надав відзив на адміністративний позов у якому вказав, що до складу земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:2828 із земель сільськогосподарського призначення, входять земельні ділянки, які, за рішенням Новоторецької сільської ради народних депутатів Добропільського району Донецької області від 22 березня 2000 року, надані у постійне користування іншим особам та видані Державні акти на право постійного користування землею, які зареєстровані в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею. Відповідач вказав, що відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визначаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової державної реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, відсутність відомостей про земельні ділянки у Державному реєстрі земель та відсутність реєстрації іншого речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не позбавляє осіб права на постійне користування земельними ділянками відповідно до державних актів на право постійного користування землею. У задоволені позову просив відмовити.

31 березня 2021 року представник позивача, засобами електронного зв`язку, надав відповідь на відзив у якій вказав, що документи, на які посилається відповідач у відзиві на позов, не розглядалися на сесії Шахівської сільської ради під час прийняття оскаржуваного рішення та не міститься посилання на них і в самому рішенні.

16 квітня 2021 року відповідач надав заперечення у яких вказав, що у 2001 році земельні ділянки, які наразі мають кадастрові номери :01:000:2828,:02:000:0049, :01:000:2278, :01:000:2832, а також землі, які були розташовані в межах населеного пункту були одним масивом, не мали кадастрових номерів і розпорядником цієї земельної ділянки була Новоторецька сільська рада. Із зазначеного масиву були надані земельні ділянки на право постійного користування, які були посвідчені державними актами на право постійного користування. Після набрання чинності у 2002 році Земельного Кодексу України до повноважень сільських рад увійшли землі в межах населених пунктів і землі комунальної власності, а за межами населених пунктів землями розпоряджались районні адміністрації. Після оформленням частини земельних ділянок відповідно до нового законодавства, які раніше були передані у постійне користування згідно державних актів, і які є суміжними від спірної земельної ділянки, змінилась конфігурація і земельних ділянок, які передані на праві постійного користування відповідно до державних актів, що містяться в матеріалах справи.

При проведенні інвентаризації земель комунальної власності Шахівської сільської ради, спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер №:01:000:2828, однак відомості стосовно того, що до складу зазначеної земельної ділянки входять земельні ділянки, які передані фізичним особам у постійне користування при проведенні інвентаризації на державній кадастровій карті не зазначено. У задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача докази по справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18 січня 2021 року звернулася до Шахівської сільської ради Добропільского району Донецької області із клопотанням щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо ведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га із складу земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:2828 із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі на території Шахівської сільської ради Добропільского району Донецької області для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів.

До клопотання були додані: копія паспорта та ідентифікаційного коду, викопіювання бажаного місця розташування земельної ділянки, а також письмове обґрунтування щодо перспективи використання затребуваної земельної ділянки.

Рішенням Шахівської сільської ради Добропільского району Донецької області від 29 січня 2021 року № VIII-5/67 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с. 7).

Підстави та обґрунтування відмови спірне рішення не містить.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка кадастровий номер :01:000:2828 площею 8,9400 га перебуває в комунальній власності Шахівської сільської ради, цільове призначення 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).

Не погодившись з відмовою у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, разі надання органом місцевого самоврядування відмови особі у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою обов`язковим є зазначення конкретної підстави для такої відмови, що визначені у ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого земельного питання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Разом з тим, рішенням Шахівської сільської ради від 29 січня 2021 року №VIII-5/67 позивачу необґрунтовано відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки підстави відмови у рішенні не наведені.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так у відзиві на адміністративний позов відповідач посилається на те, що до складу земельної ділянки з кадастровим номером №:01:000:2828, із земель сільськогосподарського призначення, входять земельні ділянки, які за рішенням Новоторецької сільської ради народних депутатів Добропільського району Донецької області від 22 березня 2000 року, надані у постійне користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що підтверджується Державними актами на право постійного користування землею.

Суд зазначає, що частиною 5 статті 116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Проте з матеріалів справи та, зокрема з наданих копій Державних актів на право користування землею ОСОБА_2 (державний акт IIДН № 042500 - 2 га), ОСОБА_3 (державний акт II ДН № 042297 -1,75 га), ОСОБА_4 ( державний акт II ДН № 042298 -1,75 га), ОСОБА_5 (державний акт II ДН № 042296 -1,75 га), ОСОБА_6 (державний акт II ДН № 042293 - 1,75 га), ОСОБА_7 (державний акт №11 ДН № 042294 - 1,75 га) не можливо встановити, що саме визначені у державних актах земельні ділянки входять до складу земельної ділянки з кадастровим номером №:01:000:2828.

При цьому суд повторює, що суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Таким чином, ураховуючи, що право користування землею іншими особами не визначено підставою відмови у спірному рішенні, суд не приймає до уваги наведені у відзиві посилання відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 2 КАС України однією із вимог до рішення суб`єкта владних повноважень є його обґрунтованість.

Обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень полягає в дослідженні усіх обставин, що є істотними у процесі його прийняття, аналізі таких обставин та їх правової оцінки. Усі мотиви якими керується суб`єкт у процесі оцінки та аналізу обставин повинні бути чітко та повно відображені у рішенні. В такий спосіб зацікавленій особі створюються гарантії того, що навіть у випадку якщо рішення прийнято не на її користь, вона зможе оскаржити його, та обґрунтувати свою незгоду із одним чи декількома аргументами які чітко зазначені в рішенні.

Суд зазначає, що відповідач при прийнятті спірного рішення діяв необґрунтовано та з порушенням зазначених вище норм чинного законодавства і Конституції України.

Таким чином суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області від 29 січня 2021 року №VIII-5/67.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Видача такого дозволу без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

На підставі викладеного вище, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовну вимогу шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, із оцінкою усіх істотних обставин, які відповідно до статті 118 ЗК України мають значення при вирішенні питання про надання чи відмову у наданні бажаного для позивача дозволу.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з квитанцією про сплату судового збору, позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 908 грн.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

Керуючись Конституцією України, Земельним Кодексом України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шахівської сільської ради Добропільского району Донецької області від 29 січня 2021 року № VIII-5/67 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 .

Зобов`язати Шахівську сільську раду Добропільского району Донецької області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 18 січня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, орієнтовною площею 2,00 га із складу земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:2828, з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шахівської сільської ради Добропільского району Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, Добропільский район, с. Шахове, вул. Чернявського, 14, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв