Справа № 200/2887/21-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 р. Справа№200/2887/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2021 року шляхом надіслання поштою позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, у якому просив:

- визнати рішення від 08 лютого 2021 року №27 незаконним та відмінити його;

- зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу необхідного для призначення пенсії період роботи з 04 квітня 1979 року по 13 квітня 1982 року, з 30 квітня 1982 року по 27 серпня 1982 року, з 01 жовтня 1984 року по 30 квітня 1985 року, з 01 липня 1985 року по 31 січня 1986 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу необхідного для призначення пенсії період навчання з 1975 по 1979 роки;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що рішення від 08.02.2021 № 27 про відмову в призначені пенсії, яким до загального стажу не зараховані періоди роботи з 04.04.1979 по 13.04.1982, з 30.04.1982 по 27.08.1982, з 01.10.1984 по 30.04.1985, з 01.07.1985 по 31.01.1986 за тієї підстави, що трудова книжка серії НОМЕР_1 відкрита 31.08.1988, а перший запис про початок трудової діяльності зроблений 04.04.1979, є незаконним, оскільки для призначення пенсії був поданий дублікат трудової книжки. При цьому в дублікат трудової книжки внесені відповідні записи про спірні періоди роботи, які завірені печатками підприємств та підписами відповідальних посадових осіб.

Крім того, відповідачу був поданий диплом НОМЕР_2 , але останній не вказав у спірному рішенні про цей документ, що призвело до порушення права позивача на зарахування періоду навчання з 1975 по 1979 роки до загального періоду стажу для призначення мені пенсії

Відповідач подав відзив на позову заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав. Для призначення пенсії позивач подав трудову книжку серії НОМЕР_1 , яка була відкрита 31.08.1988, а перший запис про початок трудової діяльності зроблено 04.04.1979, що не відповідає вимогам пункту 2.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58. З цих підстав до загального страхового стажу, що не зараховані періоди роботи з 04.04.1979 по 13.04.1982 з 30.04.1982 по 27.08.1982, з 01.10.1984 по 30.04.1985 з 01.07.1985 по 31.01.1986. З метою уточнення періоду навчання на денній формі в Кіровському авіаційному технікуму (Росія) з 01.09.1975 по 23.02.1979 для включення до загального страхового стажу був надісланий запит. Відповідь на даний момент не надійшла.

22 березня 2021 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

22 березня 2021 року від відповідача витребувані докази.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт НОМЕР_3 (а.с. 4-5).

08 лютого 2021 року Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянуто заяву ОСОБА_1 від 02 лютого 2021 року, до якої було додано трудову книжку серії НОМЕР_1 від 31 серпня 1988 року, архівну довідку №0281/05-01 від 22 січня 2021 року, надану КУ «Трудовий архів м. Маріуполя», паспорт, НОМЕР_4 та прийнято рішення №27 про відмову в призначенні пенсії.

Рішення обґрунтовано тим, що розглянувши надані документи було встановлено, що трудова книжка серії НОМЕР_1 відкрита 31 серпня 1988 року, перший запис про початок трудової діяльності зроблений 04 квітня 1979 року, що не відповідає вимогам інструкції ведення трудових книжок. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи з 04 квітня 1979 року по 13 квітня 1982 року, з 30 квітня 1982 року по 27 серпня 1982 року, з 01 жовтня 1984 року по 30 квітня 1985 року та з 01 липня 1985 року по 31 січня 1986 року. При наданні вищезазначених документів та нової заяви до 02 травня 2021 року право на пенсію за віком буде переглянуте (а.с. 6-7).

За даними дублікату трудової книжки позивача, дата заповнення 31 серпня 1988 року, серії АТ-IV №4669392 (а.с. 24-31) за спірний період містяться наступні відомості.

Робота на Кіровській філії ремонтного заводу:

запис №1 - 04квітня 1979 року прийнятий у експериментально-дослідний відділ випробувачем електронним машин, апаратів та пристроїв 3-го розряду (наказ по о/к №30 від 04 квітня 1979 року);

запис №2 -13квітня 1982 року звільнений в зв`язку з призовом до лав Радянської Армії (наказ №49 від 30 квітня 1982 року);

запис №3 - поновлений у експериментально-дослідницькому відділі випробувачем електронних машин, апаратів та пристроїв 4-го розряду (наказ о/к №52 від 03 травня 1982 року);

запис №4 - звільнений в зв`язку з вступом на навчання у Вищий навчальний заклад (наказ о/к №95 від 27 серпня 1982 року).

Записи завірені підписом уповноваженої особи та печаткою відділу кадрів.

Робота у Горьківському політехнічному інституті імені О.О. Жданова:

запис №5 -01 жовтня 1984 прийнятий на посаду ліфтера гуртожитку №4 (наказ №694 від 02 жовтня 1984 року);

запис №6 - 30 квітня 1985 року звільнений за власним бажанням, стаття 31 КЗпП РРФСР (наказ №281 від 04 травня 1985 року);

запис №7 - 01 липня 1985 року прийнятий на тимчасову роботу на посаду швейцара гуртожитку №4 (наказ №527-4 від 09 липня 1985 року);

запис №8 - 19 вересня 1985 року переведений на постійну роботу (наказ 609-4 від 19 вересня 1987 року);

запис №9 -31 січня 1986 року звільнений за власним бажанням, стаття 31 КЗпП РРФСР (наказ №87-4 від 03 лютого 1986 року);

запис №10 01 вересня 1982 року по 24 серпня 1998 року навчання у Горьківському політехнічному інституті (наказ 1098/5 від 25.08.1982, 1248/5 від 24 серпня 1988 року).

Записи завірені підписом уповноваженої особи та печаткою відділу кадрів.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років (стаття 2).

Питання призначення, перерахунку і виплати пенсій регулюються Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-ІV).

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону №1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На дату видачі дублікату трудової книжки позивача (дата заповнення 31 серпня 1988 року), порядок ведення трудових книжок був врегульований «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях», затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 із змінами, яка діяла до 29.07.1993 (далі Інструкція №162).

Згідно з пунктом 5.1 Інструкції №162 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це адміністрації за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви адміністрація видає працівникові іншу, трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки […] заповнюється за загальними правилами. У розділи «Відомості про роботу» […] при заповненні дубліката вносяться записи про роботу […] за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень) (пункт 5.2 Інструкції №162).

Згідно з пунктом 5.3 Інструкції №162 якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював в якості робітника або службовця, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділі «Відомості про роботу» в графі 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж роботи в якості робітника або службовця до надходження на дане підприємство, підтвердженому документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; в графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника, а починаючи з 1 січня 1986 року - і відомості (при їх наявності), передбачені в абзаці третьому пункту 2.13 цієї Інструкції. Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис. Потім у графі 2 записується дата звільнення, а в графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані. У тому випадку, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу в минулому, в дублікат трудової книжки вносяться лише що у документах відомості. У графі 4 вказується найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи в дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Адміністрація зобов`язана сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню в дане підприємство.

З наявної в матеріалах справи копії дублікату трудової книжки позивача вбачається, що цей дублікат був заповнений 31 серпня 1988 року, при цьому в дублікаті відсутні відомості про роботу позивача станом на 31 серпня 1988 року на будь-якому підприємстві або в установі, організації.

Отже, відповідач небезпідставно дійшов висновку, що записи про роботу за період з 04 квітня 1979 року по 31 січня 1986 року не відповідають «…вимогам інструкції ведення трудових книжок», хоча і послався на «Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, яка на час заповнення дублікату трудової книжки позивача не діяла.

Разом з тим, встановлені відповідачем невідповідності записів про періоди роботи не могли бути підставою для прийняття спірного рішення.

Абзацом 4 пункту 1.9 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1,у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, (далі Порядок №22-1) встановлено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

У спірному рішенні відповідач зазначив, що «При наданні вищевказаних документів та нової заяви до 02 травня 2021 року право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» буде переглянуто».

При цьому у спірному рішенні не зазначено які документи необхідно подати додатково.

Крім того, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи і орган, що призначає пенсію, письмово повідомив про це заявника, то останньому не слід подавати нову заяву.

Згідно із пунктами 1, 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку).

Судом встановлено, що відповідач не виконав вимог цього Порядку та Порядку №22-1.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд вважає, що у даній справі відповідач прийняв спірне рішення не використавши повноваження з метою, з якою це повноваження надано; не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); без дотриманням принципу рівності перед законом, дискримінаційно; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність свого рішення.

Із врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування спірного рішення є такими, що підлягають задоволенню.

Вимога про зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу необхідного для призначення пенсії період роботи з 04 квітня 1979 року по 13 квітня 1982 року, з 30 квітня 1982 року по 27 серпня 1982 року, з 01 жовтня 1984 року по 30 квітня 1985 року, з 01 липня 1985 року по 31 січня 1986 року, не підлягає задоволенню, оскільки, як зазначалося раніше, дублікат трудової книжки позивача не містить відповідних записів щодо підтвердження стажу роботи.

Судом досліджені додаткові документи, які були подані позивачем, та знаходяться в пенсійній справі останнього (а.с. 32-42), проте, вони не містять відомостей про спірні періоди роботи, а тому не є належними доказами на підставі яких суд може встановити наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вказані позовні вимоги.

Вимога про зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу необхідного для призначення пенсії період навчання з 1975 по 1979 роки не підлягає задоволенню, оскільки заявлена передчасно.

Судом встановлено, що у спірному рішенні відповідачем не зазначено ані про зарахування, ані про відмову у зарахуванні до стажу роботи періоду навчання.

Оскільки спірне рішення не містить посилання на зарахування або відмову у зарахуванні до стажу роботи вищевказаного періоду навчання, суд доходить висновку, що ця вимога є передчасною, оскільки рішення, на даний час, з цього питання відповідачем не прийнято.

В задоволенні позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію слід відмовити, оскільки вирішення цього питання віднесено законодавством до дискреційних повноважень відповідача і суд не вправі перебирати їх на себе.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Оскільки суд дійшов висновку, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню, відповідача слід зобов`язати повторно розглянути заяву позивача під час розгляду якої вчинити дії, передбачені «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, та «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, необхідні для установлення стажу роботи позивача.

Зважаючи на те, що у спірних правовідносинах відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не використав надані йому повноваження для вирішення питання про призначення пенсії, про які було зазначено в судовому рішенні, що змусило позивача звернутися до суду із даним позовом, судовий збір, сплачений останнім, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 139, 143, 215, 241-246, 250, 251, 255, 263, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27А; ) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасування «Рішення №27 про відмову в призначенні пенсії», прийняте Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області 08 лютого 2021 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії №1000, подану ОСОБА_1 02 лютого 2021 року, під час розгляду якої вчинити дії, передбачені «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, та «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, необхідні для установлення стажу роботи ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Повний текст рішення складено 22 квітня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко