Справа № 200/10995/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 р. Справа№200/10995/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., за участі секретаря судового засідання Гуменної В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області, Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення № 24/03-Н від 09.09.2019, а також стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, треті особи - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області, Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення № 24/03-н від 09.09.2019, а також стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 200/4139/19-а за його позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України щодо не зарахування до вислуги років ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу в періоди з 30.08.2014 року до 25.05.2018 року. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу у періоди з 30.08.2014 року до 25.05.2018 року. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області направити заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та всі необхідні документи, затверджені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 30.01.2007 року № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на виконання рішення суду у справі № 200/4139/19-а направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років з усіма необхідними додатками.

Проте, 09.09.2019, тобто до набрання чинності судовим рішенням у справі № 200/4139/19-а, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області постановило рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 . В цьому рішенні відповідач зазначив, що для призначення пенсії за вислугу років особам, які звільнені зі служби в період з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року, на день звільнення необхідно мати вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Позивач вважає, що вказане рішення, яким йому відмовлено у призначенні пенсії, суперечить приписам чинного законодавства, адже позивач має необхідну для призначення вислугу років. Крім того, до повноважень Пенсійного органу не входить обчислення вислуги років пенсіонера.

Позивач також звертає увагу, що Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України не вчинено жодних дій щодо зарахування до вислуги років ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу у періоди з 30.08.2014 до 25.05.2018, що свідчить про допущення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності.

З огляду на наведене, позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з дня звернення з заявою про призначення пенсії 25.05.2018;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 24/03-н від 09.09.2019 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області моральну шкоду у розмірі 35 000, 00 грн.

стягнути з Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України моральну шкоду у розмірі 35 000, 00 грн.

Крім того, згідно з заявою про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 також просить суд визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України щодо несвоєчасного невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 200/4139/19-а.

Відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду надано відзив на позовну заяву. В обґрунтування незгоди останній зазначає, що Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подання про призначення пенсії позивачу. Разом з тим, до вказаного подання не було долучено розрахунку вислуги років та наказу про звільнення ОСОБА_1 з зазначенням підстав звільнення. Крім того, на переконання відповідача, ОСОБА_1 не має календарної вислуги років (23 календарних роки та 6 місяців і більше), що є необхідною для призначення пенсії. З огляду на вищевикладене, відповідачем і було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області також звертає увагу, що призначення пенсії є його дискреційними повноваженнями. Відповідач також зазначає, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні через те, що позивачем не надано належних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, завдання шкоди здоров`ю, чи завдання інших втрат немайнового характеру, з яких можливо обрахувати розмір компенсації та характер і обсяг моральних страждань. На підставі вищевикладеного, представник пенсійного органу просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником Міністерства внутрішніх справ України до суду також надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено наступне. У зв`язку із фактичним виконанням відповідачем рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 200/4139/19-а, відповідно до положень пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І. В. від 20.10.2020 вищезазначене виконавче провадження закрито. На сьогодні постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І. В. від 20.10.2020 про закриття виконавчого провадження № 60751163 позивачем не оскаржено та судом її не скасовано, що свідчить про відсутність бездіяльності з боку МВС. Крім того, відповідач наголошує, що ані позовна заява, ані додатки до неї не містять доказів наявності моральних страждань у позивача з вини Міністерства внутрішніх справ України. З огляду на наведене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області надано пояснення на адміністративний позов ОСОБА_1 , відповідно до яких останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві Міністерства внутрішніх справ України. Крім того, представник третьої особи зазначає, що ними було направлено всі необхідні документи для призначення пенсії ОСОБА_1 .

На судове засідання сторони та треті особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились, позивач та його представниця надіслали на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 57-58).

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 20.06.1996 № 12 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу до органів внутрішніх справ у званні сержанта міліції з 17.06.1996, про що свідчить запис у трудовій книжці позивача від 06.02.2015 серії НОМЕР_2 .

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.2014 № 963 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Дзержинського МВ, Добропільського МВ, Красноармійського МВ, УДАІ ГУМВС, НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області та УИВС України на Донецькій залізниці» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_1 , начальника сектору дільничних інспекторів міліції Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.2014 № 1720 о/с «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 , начальника сектору дільничних інспекторів міліції Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Вищевказані обставини встановлені в межах розгляду адміністративної справи № 200/4139/19-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, та в порядку ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07.05.2015 по справі № 805/590/15-а позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.2014 № 963, № 1720 о/с від 29.08.2014 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ. Поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області з 30.08.2014. Зобов`язано Дзержинський міський відділ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.08.2014 по 07.05.2015. В задоволенні іншій частині позовних вимог - відмовлено. Постанова в частині поновлення на службі в органах внутрішніх справ України майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць допущена до негайного виконання.

Проте, постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.08.2015 апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задоволено. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 7 травня 2015 року у справі № 805/590/15-а скасовано. У задоволені позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Дзержинського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання дій незаконними, скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 25.09.2015 № 289 о/с на підставі постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.08.2015 позивач звільнений з ОВС України згідно з п. 66 (за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС у запас Збройних сил (т.2 а.с.19).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.07.2017 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року скасовано, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 7 травня 2015 року залишено в силі (т.2 а.с.33-37).

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 05.09.2017 № 18 о/с лк на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України скасовано пункт наказу ГУМВС України в Донецькій області від 25.09.2015 № 289 о/с в частині звільнення та поновлено на посаді ОСОБА_1 з 26.09.2015 (т.2 а.с.20).

Відповідно до наказу ГУМВС України в Донецькій області від 06.11.2017 № 21 о/с лк позивача звільнено у запас (із постановкою на військовий облік) за п. 64 «г» через скорочення штатів (т.2 а.с.21).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.03.2018 по справі № 805/4730/17-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Дзержинського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення № 21 о/с лк від 06.11.2017, зобов`язання поновити на службі, стягнення грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 26.09.2015, стягнення грошового забезпечення за час затримки виконання судового рішення з 08.05.2015 по 25.06.2015 - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 21 о/с лк від 06 листопада 2017 року про звільнення ОСОБА_1 , у запас (із постановленням на військовий облік) за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Поновлено ОСОБА_1 майора міліції на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Дзержинського МВ ГУ МВС України в Донецькій області з 07 листопада 2017 року. Зобов`язано Дзержинський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 08 травня 2015 року по 06 березня 2018 року в сумі 63 407 (шістдесят три тисячі чотириста сім) гривень 93 (дев`яносто три) копійки (з відрахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів). Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення № 805/590/15-а з 08 травня 2015 року по 25 травня 2015 року у розмірі 7 218 (сім тисяч двісті вісімнадцять) гривень 19 (дев`ятнадцять) копійок (з відрахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів). Відповідно до статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення в частині поновлення ОСОБА_1 , майора міліції, на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Дзержинського МВ ГУ МВС України в Донецькій області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання (т.2 а.с.27-32).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018 апеляційні скарги Дзержинського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року в справі № 805/4730/17-а за позовом ОСОБА_1 до Дзержинського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення № 21 о/с лк від 06.11.2017, зобов`язання поновити на службі, стягнення грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу, стягнення грошового забезпечення за час затримки виконання судового рішення - залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року в справі № 805/4730/17-а - залишено без змін (т.2 а.с.23-26).

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 28.03.2018 № 6 о/с лк скасовано пункт наказу ГУМВС України в Донецькій області від 06.11.2017 № 21 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 та поновлено на посаді з 07.11.2017 (т.2 а.с.22).

Відповідно до наказу ГУМВС України в Донецькій області від 26.04.2018 № 9 о/с лк майору міліції ОСОБА_1 начальнику сектору дільничних інспекторів міліції Дзержинського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області зараховано для призначення пенсії по лінії МВС України час проходження служби в Збройних Силах в період з 13.06.1994 року до 26.03.1996 року.

Згідно з наказом ГУМВС України в Донецькій області від 25.05.2018 № 12 о/с лк ОСОБА_1 звільнено з ОВС у запас (із постановкою на військовий облік) за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС. Встановлено вислугу років на 25.05.2018 у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги - 23 роки 08 місяців 23 дні, у пільговому обчисленні - 30 років 01 місяць 24 дні (т.2 а.с. 1).

Вказані обставини встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі № 200/4139/19-а, а тому не потребують доведенню під час розгляду даної справи.

Так, вказаним рішенням від 20.06.2019 у вказаній справі Донецький окружний адміністративний суд позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнив в повному обсязі. Визнав протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України щодо не зарахування до вислуги років ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу в періоди з 30.08.2014 до 25.05.2018. Зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 час вимушеного прогулу у періоди з 30.08.2014 до 25.05.2018. Зобов`язав Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області направити заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та всі необхідні документи, затверджені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 30.01.2007 року № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (т.1 а.с.12-17).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 200/4139/19-а залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 200/4139/19-а залишено без змін (т. 1 а.с.18-22).

Отже, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі № 200/4139/19-а набрало законної сили 25 вересня 2019 року.

30 липня 2019 року Головним управлінням МВС у Донецькій області направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подання про призначення пенсії ОСОБА_1 № 187380. У вказаному поданні визначено, що вислуга років позивача складає 30 років 01 місяць 24 дні. До подання було долучено заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, грошовий атестат № 101, довідку про грошове забезпечення, копію дублікату трудової книжки НОМЕР_2 , довідку МП №1753/02, довідку Пенсійного фонду № 4434, копію паспорта позивача, картку реквізитів рахунку «Ощадбанку», копію листа № 805/590/15-а, а також судові рішення по справам № 805/590/15-а, №805/4730/17-а, № 200/4139/19-а (т. 1 а.с.90-95).

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області направлено на адресу Міністерства внутрішніх справ України лист № 8527/03-1 від 15.08.2019, з проханням останнього направити виправлене подання про призначення пенсії із зазначенням статті та причини звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України. Також вказаним листом направлено додатковий список на пенсіонера Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_1 (т. 1 а.с.193).

29 серпня 2019 року Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області лист № 22/6-4917, відповідно до якого повідомлено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі № 200/4139/19-а, посилаючись на яке ліквідаційна комісія Головного управління МВС у Донецькій області направила подання про призначення ОСОБА_1 пенсії, не набрало законної сили, а тому не підлягає виконанню. Крім того зазначено, що відповідно до вказаного рішення саме Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України зобов`язано зарахувати час вимушеного прогулу до вислуги років ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, представник Міністерства внутрішніх справ України зауважив, що відсутні підстави для виготовлення та направлення на адресу пенсійного органу подання про призначення пенсії (т. 1 а.с.191).

Суд зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.09.2019 № 24/03-Н відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугою років через відсутність необхідної вислуги років на день звільнення, передбаченої п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (т. 1 а.с.24).

Не погоджуючись із відмовою у призначенні пенсії, а також бездіяльністю відповідачів, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

В першу чергу, суд вважає за необхідне дослідити правомірність спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.09.2019 № 24/03-Н.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

В рішенні від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Тобто набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005 № 5-рп/2005, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010 № 23-рп/2010, від 11.10.2011 № 10-рп/2011).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Згідно зі ст. 2 Закону України № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Наказом МВС України від 17.09.2018 № 760, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від10.10.2018 № 1152/32604, затверджено Інструкцію про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ та з інших соціальних питань (далі по тексту - Інструкція).

Відповідно до п. 1 ч. 1 р. І ця Інструкція визначає процедуру організації в Міністерстві внутрішніх справ України, центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України (Національна поліція України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі - ЦОВВ)), та Національній гвардії України роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до п. 2 ч. 1 р. І цю Інструкцію розроблено, відповідно до Закону № 2262-ХІІ, Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 878 (зі змінами), постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (зі змінами), від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», від 12 травня 1994 року № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни» та постанови правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-і «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 р. І Інструкції уповноважені структурні підрозділи - визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України структурні підрозділи, на які покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. і р. II Інструкції уповноважені структурні підрозділи, організують роботу з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства; розглядають листи та звернення із питань оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій, для отримання пільг, а також здійснюють прийом громадян, які звертаються з цих питань; готують та подають у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії, документи для призначення (перерахунку) пенсій.

Питання, що позивач звертався до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області з заявою про підготовку та передання документів до пенсійного фонду для призначення пенсії, заявою про призначення пенсії та заявою про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ не є спірним у справі.

Розділом III Інструкції визначено порядок організації роботи з оформлення документів для призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 р. III Інструкції уповноважені структурні підрозділи:

1) приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону, заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком. Не пізніше наступного робочого дня інформують письмово в довільній формі підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) про необхідність оформлення та подання уповноваженому структурному підрозділу документів для призначення (перерахунку) пенсії;

2) здійснюють перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії;

3) здійснюють перевірку поданих для призначення пенсії документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та інших документів;

4) у разі якщо до заяви про призначення пенсії не додано необхідних для цього документів, витребовують їх від відповідного підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та підрозділу фінансового забезпечення (бухгалтерського підрозділу).

Витребовувати документи, подання яких не передбачено Порядком забороняється;

5) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформлюють особі, якій оформлюється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком, та направляють до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи;

6) долучають до облікової справи особи отриману від органів, що призначають пенсії, розписку-повідомлення.

Відповідно до ч. 3 р. III Інструкції підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної гвардії України:

1. обчислюють вислугу років та за потреби страховий стаж особи, яка набула право на пенсію, оформлюють розрахунок вислуги років для призначення пенсії (далі - розрахунок вислуги років).

До розрахунку вислуги років додаються такі документи: витяги з наказів про звільнення зі служби (роботи) та/або виключення з особового (облікового) складу у зв`язку зі смертю із зазначенням вислуги років; копія послужного списку (за потреби - додаткові відомості з особової справи) особи, яка набула право на пенсію (померлого годувальника); копія військового квитка або довідка військового комісаріату про період проходження військової служби (за наявності); копія трудової книжки та/або документи, які підтверджують страховий стаж (стаж роботи);

2. ознайомлюють особу, яка набула право на пенсію, із розрахунком вислуги років;

3. надають допомогу в оформленні документів для призначення пенсії особам, які набули право на пенсію.

В 5-денний строк після отримання інформації про прийняття від особи заяви про призначення пенсії розрахунок вислуги років разом з іншими документами, зазначеними в підпункті і цього пункту, подається до уповноваженого структурного підрозділу.

Відповідно до ч. 4 р. III Інструкції підрозділи фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної гвардії України, готують: грошовий атестат; довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - довідка про додаткові види грошового забезпечення).

В 5-денний строк після отримання інформації про прийняття від особи заяви про призначення пенсії грошовий атестат та довідка про додаткові види грошового забезпечення подаються до уповноваженого структурного підрозділу.

В свою чергу, порядок обчислення вислуги років, призначення та виплата пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх родин визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.

Відповідно до п. п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі Постанова № 393) встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", зокрема, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються /в т. ч./: дійсна військова служба у Військово-Морському Флоті; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Отже, за змістом цього Порядку до вислуги років зараховуються періоди служби в органах внутрішніх справ.

Суд наголошує, що виключно до дискреційних повноважень Головного управління МВС України у Донецькій області відноситься розрахунок вислуги років. Проте, саме Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Донецькій області, як компетентним органом, і було розраховано вислугу років ОСОБА_1 .

На переконання суду, у органів Пенсійного фонду відсутні повноваження здійснювати перевірку вислуги років, яка визначена у поданні про призначення пенсії.

Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 06 місяців і більше.

Як вбачається з подання про призначення пенсії ОСОБА_1 , його вислуга років складає 30 років 01 місяці 24 дні. Отже, на переконання суду, пенсійний орган дійшов помилкового висновку про те, що у позивача недостатньо вислуги років для призначення пенсії.

Посилання відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у спірному рішенні на те, що позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, а тому не має права на призначення пенсії, суд вважає помилковим, з огляду на наступне.

Судом під час розгляду справи № 200/4139/19-а встановлено, що позивач має пільговий стаж, а саме 30 років 01 місяці 24 дні.

Статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

На переконання суду, є необґрунтованими доводи відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

При цьому, суд наголошує, що посилання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на недостатність документів, що додані до подання, суд не приймає до уваги, адже вказане не було покладено в основу спірного рішення про відмову у призначенні пенсії.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.09.2019 № 24/03-Н, яке ґрунтується лише на тому факті, що у ОСОБА_1 не достатньо вислуги років для призначення пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсію з дня звернення з заявою про призначення пенсії 25.05.2018, суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом № 2262-XII .

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Як зазначено представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та встановлено судом пенсія військовослужбовцям призначається за наявності двох умов: відповідної вислуги років та звільнення зі служби.

На думку суду вказані умови дотримані Дяченком С.І., а тому відсутні підстави для відмови у призначенні пенсії позивачу.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15.

За таких обставин, на думку суду, з метою ефективного відновлення порушеного права ОСОБА_1 , його позов підлягає частковому задоволенню в частині вимог щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за вислугою років з 25.05.2018.

Суд наголошує, що саме з 26.05.2018 має бути призначена пенсія позивачу (з наступного дня після звільнення зі служби), оскільки вказане передбачено п. «б» ч.1 ст.50 Закону № 2262-XII.

Поряд з цим, позивач також просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 5 КАС України визначені конкретні способи судового захисту.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України.

Верховний Суд України у постанові від 24.11.2015 по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто, бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

Судом встановлено, що відповідачем у даному випадку допущена не протиправна бездіяльність, а дії щодо відмови у призначенні пенсії позивачу.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне обрати такий спосіб захисту порушеного права позивача як прийняття рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.09.2019 № 24/03-Н, а також визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання останнього призначити пенсію позивачу.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України щодо несвоєчасного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі № 200/4139/19-а, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що …адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень.

Суд зазначає, що, хоча ця справа стосується соціального забезпечення, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між громадянином України і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що ними було зараховано до вислуги років ОСОБА_1 час вимушеного прогулу.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не було оскаржено постанову про закриття виконавчого провадження, що відкрито на підставі виконавчого листа по справі № 200/4139/19-а про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу у періоди з 30.08.2014 до 25.05.2018, суд не приймає до увагу, з огляду на те, що вказана постанова жодним чином не доводить виконання рішення суду в контексті розгляду даної справи.

Аналогічною є позиція суду щодо не оскарження позивачем листа Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС від 29.08.2019 № 22/6-4917, на що також звернув увагу у своєму відзиві представник відповідача МВС України.

Крім того, у особи є право, а не обов`язок звертатись до суду з приводу оскарження будь-яких індивідуально-правових актів.

Враховуючи той факт, що відповідачем - Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України не надано жодного доказу на підтвердження виконання рішення суду по справі № 200/4139/19-а, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність останнього в частині не зарахування до вислуги років ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу у періоди з 30.08.2014 до 25.05.2018.

Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди у розмірі по 35 000, 00 грн з кожного, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 23 Цивільного кодексу України визначає відшкодування моральної шкоди. Установлюється, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі й гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У свою чергу, згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою варто розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Суд також звертає увагу, що стаття 41 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод установлює, що якщо Суд визнає факт, що мало місце порушення Європейської конвенції або Протоколів до неї, а внутрішнє право Високої Договірної Сторони допускає можливість лише часткового відшкодування, Суд у разі необхідності надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію.

Отже, у даному випадку ключовим питання є, зокрема, з`ясування протиправності діяння її заподіювача та порушення чинних в Україні правових норм.

Судом під розгляду цієї справи встановлено протиправність дії представників Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, а отже наявні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Суд зазначає, що загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 і розвинуті ним у постанові від 22 січня 2020 року в справі № 560/798/16-а. Верховний Суд у цих справах зазначив, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - це емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Виходячи із загальних засад доказування у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який розмір.

При цьому слід ураховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок і визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем.

При цьому, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що незаконними рішенням відповідачів йому завдано моральної шкоди, яка полягає в порушенні конституційних прав на отримання соціальної допомоги у вигляді пенсії. Крім того, наслідком нескінченної боротьби за справедливість стало неодноразове перебування позивача на стаціонарному лікуванні, через гіпертонічний криз. ОСОБА_1 зауважує, що він не має можливості забезпечити належний рівень життя своєму неповнолітньому синові, доньці інваліду.

Суд зауважує, що позивачем надано належні та допустимі докази того, що протиправні дії (бездіяльність) відповідачів завдали йому моральних страждань.

При цьому суд вважає за необхідне при визначенні розміру відшкодування керуватись принципами розумності та справедливості, враховувати обставини справи, характер страждань позивача, істотність вимушених змін в його житті.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування завданої моральної шкоди кошти в розмірі 5 000, 00 грн як з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, так і з Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, оскільки ними було порушено норми чинного законодавства, що призвели до позбавлення позивача права на соціальний захист, а саме отримання пенсії, з 26.05.2018.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області, Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення № 24/03-Н від 09.09.2019, а також стягнення моральної шкоди.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір:

у розмірі 840, 80 грн за вимоги немайнового характеру, що заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області;

у розмірі 908, 00 грн за вимоги немайнового характеру, що заявлені до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України;

у розмірі 840, 80 грн за вимоги майнового характеру, що заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України.

Враховуючи той факт, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України в частині про визнання бездіяльності та дій протиправними, а також скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю, керуючись ч. 1 ст. 139 КАС України, суд вважає за можливе стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір у розмірі 840,80 грн та з Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України судовий збір у розмірі 908,00 грн на користь ОСОБА_1 .

Водночас, судовий збір за стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне розподілити пропорційно задоволеним вимогам, а саме 120,10 грн (по 60, 05 грн з кожного з відповідачів) на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122), Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України (, вул. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01024), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області (, вул. Італійська, буд. 32, м. Маріуполь, Донецька область, 87515), Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області (, вул. Новоросійська, буд. 28, м. Маріуполь, Донецька область, 87533) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення № 24/03-Н від 09.09.2019, а також стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України в частині не зарахування до вислуги років ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу у періоди з 30.08.2014 до 25.05.2018.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.09.2019 № 24/03-Н, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з наступного дня після звільнення зі служби, з 26.05.2018.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 грн (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 грн (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 900, 85 грн (дев`ятсот гривень вісімдесят п`ять копійок).

Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968, 05 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень п`ять копійок).

В решті заявлених вимог, - відмовити.

Повний текст рішення складено 23.04.2021.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб