Справа № 234/17194/20
Суддя: Лебединець Г. С.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/38/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Лебединець Г.С., секретар судового засідання Берліна А.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в особі старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 » ім. В.Банних Волківського Олега Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в особі старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 137966 від 18.12.2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 грудня 2020 року відносно неї, старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 18 грудня 2020 року № 137966, відповідно до якої її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн., за те, що вона, нібито, 18 грудня 2020 року перетнула державний кордон України з Російської Федерації через тимчасово недіючий пункт пропуску Державного кордону України «Маринівка», та у постанові не можливо прочитати а ні час скоєння правопорушення, а ні норми Закону, яка була нею порушена. З постанови вбачається, що вона скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Данну постанову вона отримала на руки при проходженні міждержавного пункту пропуску через Державний кордон України «Мілове» 19 грудня 2020 року.

Вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, так як справу розглянуто особою, яка не мала право притягнення до адміністративної відповідальності. Фактично розгляд справи був проведений без надання доказів про правопорушення, також без урахування всіх обставин справи, які мають значення для прийняття обгрунтованого рішення. Позивач вказує, що в постанові не чітко зазначено всі відомості особи, яка притягається до відповідальності, а також неможливо прочитати відомості про, а саме: час, місце вчинення правопорушення, відомості стосовно посадової особи, яка склала постанову і яка норма закону була нею порушена за яку передбачене адміністративне стягнення. Також, постанова була складена 18 грудня 2020 року, тобто до моменту проходження прикордонного контролю, який вона проходила 19 грудня 2020року. Отже постанова про накладення адміністративного стягнення № 137966 від18 грудня 2020 року була складена до моменту виявлення правопорушення. Отже, це свідчить про те, що справа про адміністративне правопорушення не розглядалась відповідачем зовсім, і має формальний характер. Просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, будучи повідомленим про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надавав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 18.210.2017 року.

Позивач має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , яке є тимчасово окупованою територією України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постановою № 137966 від 18.12.2020 року старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 1700 грн. штрафу, за змістом якої 19.12.2020 року під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у Міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено громадянина України, яка пояснила, що 18.12.2020 року перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, тобто скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204 КУпАП.

В основу винесеної постанови посадовою особою суб`єкта владних повноважень було покладено визнання провини ОСОБА_1 у виявленому правопорушенні, що має ознаки складу, передбаченого ст. 204-2 ч. 1 КУпАП.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Не зважаючи на норми вищезазначеної статті, як встановлено судом, позивача було позбавлено процесуального права на захист, не взято до уваги її пояснення, і зазначене відповідачем не спростовано.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1ст.204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815.

Так, за п. 3 даного Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Отже, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченогост. 204-2 ч. 1 КУпАП, є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Таким чином, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, відповідачем у порушення ч. 2, 5ст.77 КАС України не було подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 204-2 ч. 1 КУпАП, тобто на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача 18.12.2020 року оскаржуваної постанови.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 177/525/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не було доведено, що в діях позивача 18.12.2020 року при перетині державного кордону України було встановлено порушення ОСОБА_1 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, оскільки не було доведено перетинання позивачем 18.12.2020 року державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово недіючий пункт пропуску через державний кордон України «Маринівка».

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за відсутності достатності доказів, в судовому засіданні було підтверджено доводи позивача про відсутність факту порушення нею п. 3 «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», що свідчить про неправомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова № 137966 від 18.12.2020 року підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно позивача за ст.204-2ч.1 КУпАП підлягає закриттю.

Згідно ч. 4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1ст. 139 КАС України).

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 (Справа № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст.73-77,90,246,255,271-272,286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в особі старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Постанову старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 » ім. В.Банних Волківського Олега Юрійовича №137966 від 18.12.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.204-2 КУпАП- скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Луганського Прикордонного загону ВПС ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце розташування за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Краматорського міського суду Г. С. Лебединець