Справа № 460/5828/20
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
31 березня 2021 року м. Рівне №460/5828/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: ОСОБА_1 , представник адвокат Вовчук Р.М.,
відповідача-1: представник Любчик І.І.,
відповідача-2: представник адвокат Музика-Дубравський В.А.,
третьої особи відповідача-1: представник не з`явився,
третьої особи відповідача: представник Фесенко В.В.,
розглянувши адміністративну справу за позовом
доРівненської обласної державної адміністрації, Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Млинівська районна державна адміністрація Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Регіональний офіс водних ресурсів у Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації (далі Рівненська облдержадміністрація, відповідач-1), Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області (далі Бокіймівська сільська рада, відповідач-2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою від 11.08.2020 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказав, що в його користуванні перебували стави, розташовані за межами населених пунктів на території Смордвівської сільської ради Млинівського району Рівненської області, на підставі договору оренди земель водного фонду, для риборозведення. Позивач зазначив, що починаючи з 12.03.2019 він неодноразово звертався до голови Рівненської облдержадміністрації з клопотанням про вирішення питання щодо надання йому дозволу на скид води з орендованих водних об`єктів з метою вилову належної йому на праві власності риби. Також з цього питання він звертався до Регіонального офісу водних ресурсів Рівненської області, Державного агентства водних ресурсів України. 05.03.2020 відбулося засідання постійно діючої комісії з питань звернень громадян, за результатами якого позивачу було рекомендовано звернутися до Бокіймівської сільської ради, на території якої розташовані водні об`єкти, щодо погодження скиду води. У зв`язку з цим він 02.06.2020 звернувся до Бокіймівської сільської ради та просив прийняти рішення виконкому сільської ради про звернення до Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області за отриманням дозволу на скид води із трьох ставків руслових біля с. Смордва Млинівського району, площею водного дзеркала 32,24 га. Однак, сільська рада відмовила в задоволенні його заяви у зв`язку з тим, що на даний час не підписані відповідні документи (акти приймання-передачі водних об`єктів), а тому він сам може звернутися для отримання дозволу на спеціальне водокористування. При цьому, рішення виконавчого комітету за результатами розгляду заяви не приймалось.
Позивач зазначив, що між ним та Рівненською облдержадміністрацією виник спір з приводу повернення орендованих ним водних об`єктів, який полягав у поверненні позивачу його майна рибних ресурсів, які залишилися у водних об`єктах після припинення договору оренди цих об`єктів. З врахуванням специфіки об`єкту оренди та майна, яке вибуло з його користування, єдиним законним способом повернення цього майна (рибних ресурсів) є внесення змін до режимів роботи водних об`єктів (скид води). Дозвіл на скид води надається Регіональним офісом водних ресурсів у Рівненській області за наявності дозволу на спеціальне водокористування. Своєю чергою, дозвіл на спеціальне водокористування надається за наявності відповідних документів, що підтверджують право користування водним об`єктом, зокрема, договору оренди водного об`єкта. Оскільки дія договору оренди припинена, то у нього відсутні підстави для звернення до Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області як за дозволом на спеціальне водокористування, так і за дозволом на скид води.
Покликаючись до п.4 ст.17-2 Водного кодексу України, позивач зазначив, що до компетенції Рівненської облдержадміністрації, яка розпоряджається водним об`єктом, відноситься і вирішення інших питань щодо водного об`єкту. Зокрема, Рівненська облдержадміністрація має право звернутись до Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області за дозволом на скид вод із водного об`єкта.
Крім того, за таким дозволом може звернутися і Бокіймівська сільська рада як орган місцевого самоврядування, на території якого розташований водний об`єкт, виходячи з повноважень, наданих сільським радам статтею 10 Водного кодексу України.
Однак, і Рівненська облдержадміністрація, і Бокіймівська сільська рада безпідставно відмовили в задоволенні заяв позивача та не вчинили дій, які могли вчинити, з метою забезпечення його законних прав та інтересів на вільне володіння та користування власністю рибними ресурсами, які на даний час знаходяться у водних об`єктах, право користування на які припинено.
Таким чином, позивач вважає, що бездіяльність Рівненської облдержадміністрації та Бокіймівської сільської ради, яка призводить до порушення його права власності, суперечить вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), отже така бездіяльність є протиправною. Оскільки внаслідок протиправної бездіяльності суб`єктів владних повноважень порушені його права на вільне володіння, користування та розпорядження власністю, то такі законні права та інтереси підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання вчинити дії, а саме звернутись до Регіонального офісу водних ресурсів щодо внесення змін до режимів роботи водних об`єктів (скиду води).
Ухвалою від 15.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
Протокольною ухвалою від 11.11.2020 у підготовчому засіданні залучено до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Млинівську районну державну адміністрацію Рівненської області (далі Млинівська райдержадміністрація, третя особа -1) та Регіональний офіс водних ресурсів у Рівненській області (далі Регіональний офіс водних ресурсів, третя особа-2), у зв`язку з чим у підготовчому засіданні оголошено перерву.
Відповідач-1 позов заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначив, що Рівненською облдержадміністрацією позивачу неодноразово роз`яснювалось, що питання експлуатації водних об`єктів (наповнення та скид води) вирішується Регіональним офісом водних ресурсів у Рівненській області. Окрім цього, за результатами засідання постійно діючої комісії з питань звернень громадян було рекомендовано позивачу звернутись до Бокіймівської сільської ради, на території якої розташовані водні об`єкти, щодо погодження скиду води. Також відповідач-1 повідомив, що листом Департаменту екології та водних ресурсів Рівненської облдержадміністрації від 17.08.2020 № 2234/05/1-04/20 запропоновано Бокіймівській сільській раді надати інформацію про вирішення питання скиду води з водних об`єктів загальною площею 32,40 га, що знаходяться на території ради. З наведених підстав відповідач-1 просив відмовити в позові в частині бездіяльності Рівненської облдержадміністрації щодо невжиття заходів до повернення приватної власності позивача (рибних ресурсів) із водних об`єктів.
Млинівська райдержадміністрація пояснення на позовну заяву не подала, однак в заяві про розгляд справи без участі представника третьої особи зазначила, що відповідно до ст.122 Земельного кодексу України та ст.51 Водного кодексу України райдержадміністрація не має будь-яких повноважень щодо розпорядження землями водного фонду та водними об`єктами і їх ресурсами; райдержадміністрація не є стороною договірних відносин з позивачем, оскільки Рівненська облдержадміністрація як розпорядник та орендодавець переуклала безпосередньо з орендарями договори оренди земель водного фонду та водних об`єктів, які були укладені з Млинівською райдержадміністрацією до 01.07.2013. Відповідно до ст.49 Водного кодексу України райдержадміністрація не має будь-яких визначених законодавством повноважень щодо вирішення питань, пов`язаних з режимом роботи водних об`єктів та їх використанням, наданням відповідних дозволів на спецводокористування, скид води тощо.
Вказав, що на даний час для вирішення питання зміни режиму роботи водного об`єкта (проведення спуску чи пониження рівня води) необхідно звернутись до Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області з проханням внести відповідні зміни до режиму роботи водного об`єкта та надати аналіз гідрохімічного складу води, відібраний не пізніше 1 місяця до початку скиду води (умови дозволу на спеціальне водокористування). Після того, як Регіональний офіс водних ресурсів у Рівненській області розробить режими роботи відповідно до п. 19 Положення, затвердженого наказом Державного агентства водних ресурсів України 30.08.2018 № 625, вони будуть надані для встановлення (затвердження) сектору у Рівненській області Державного агентства водних ресурсів.
Протокольною ухвалою від 30.11.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою від 15.01.2021 розгляд справи відкладено.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Також вказав, що позивач оспорює протиправну бездіяльність суб`єктів владних повноважень з метою захисту приватного інтересу, оскільки в цивільному суді право позивача не може бути захищене у зв`язку з відсутністю відповідача, який би утримував належну позивачу рибу.
Представник відповідача-1 просив відмовити в позові в частині позовних вимог до Рівненської облдержадміністрації.
Представник відповідача-2 просив відмовити в позові повністю.
Представник третьої особи-2 вважає наявними підстави для задоволення позову в частині позовних вимог до Бокійміської сільської ради, оскільки понизити рівень води у водних об`єктах на території сільської ради в інший спосіб неможливо.
Суд встановив такі обставини справи.
17.01.2005 між Млинівською райдержадміністрацією (Орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди земель водного фонду, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в оренду (довгострокове платне володіння та користування) земельну ділянку із земель водного фонду загальною площею 32,4 га, розташовану за межами населених пунктів на території Смордвівської сільської ради Млинівського району Рівненської області, для рибогосподарських потреб (п.1.1). Земельна ділянка, що передається в оренду, перебуває в розпорядженні Млинівської райдержадміністрації, виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку (п.1.2). Зазначена земельна ділянка повинна бути передана в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності даного договору (п.1.3).
Мета використання земельної ділянки: земельна ділянка передається в оренду для ведення рибницького господарства (п.2.1). Договір укладається терміном на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації (пп.2.2.1). По закінченні терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення (пп.2.2.2).
В разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку в стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду, відповідно до п.1.2 цього договору, в строк не пізніше семи днів (п.4.1). Орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання орендодавцем зобов`язань, передбачених цим договором. Збитками вважаються: фактичні витрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен був здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору; розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних; орендодавець у разі погіршення корисних властивостей земельної ділянки, пов`язаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв`язується в судовому порядку (пп.4.1.1).
Захист прав орендодавця здійснюється відповідно до Закону України «Про власність» (пп.5.1.4).
Відповідно до пп.5.1.6 договору орендар має право власності на продукцію і доходи, отримані від використання орендованої земельної ділянки згідно з метою, визначеною цим договором; самостійно визначати напрямки своєї господарської діяльності відповідно до цільового призначення земельної ділянки та умов цього договору; використовувати в установленому порядку для потреб господарства наявні на земельній ділянці загально розповсюджені корисні копалини, торф, лісові угіддя, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; переважного права за різних інших умов на поновлення договору оренди. Орендар зобов`язаний, зокрема: повернути орендодавцю земельну ділянку після закінчення строку оренди у належному стані згідно з актом приймання-передачі.
Пунктом 6.2 договору сторони погодили, що підставою припинення договору є, зокрема, закінчення строку його дії.
У разі припинення або розірвання цього договору орендар має забезпечити виконання умов повернення землі, визначених у пункті 1.2 цього договору (п.6.4).
Договір оренди земель водного фонду посвідчений 17.01.2005 приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Маслюком В.О., зареєстрований у реєстрі за № 70.
Договір зареєстрований у Млинівському районному відділі Рівненської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.01.2005 за № 1 (а.с.10-14 т.1).
20.03.2006 між Млинівською райдержадміністрацією (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди водного об`єкта, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в тимчасове платне користування на умовах оренди водний об`єкт на території Смордвівської сільської ради для риборозведення згідно договору оренди земель водного фонду від 28.01.2005 № 1 та розпорядження голови райдержадміністрації від 17.03.2006 № 102 (п.1.1). Характеристика об`єкта оренди: земельна ділянка: землі водного фонду загальною площею 32,40 га, в тому числі: внутрішні води 32,24 га, забудовані землі (під ГТС) 0,16 га в оренді терміном на 10 років згідно з договором між Млинівською райдержадміністрацією і приватним підприємцем ОСОБА_1 ; наявність гідротехнічних споруд, їх стан: земляна гребля та водоскидні споруди в задовільному стані. Ставок на момент заключення договору придатний для риборозведення (п.1.2).
Згідно з п.3.1 договору орендар має право: самостійно використовувати об`єкт оренди відповідно до умов цього договору; одержувати продукцію і прибутки; інші права, що випливають з цього договору або встановлені чинним законодавством. Пунктом 3.2 визначені обов`язки орендаря, зокрема: регулярно проводити рибоводно-меліоративні заходи на водному об`єкті; роботи по спорожненню та наповненню водойми проводити згідно з затвердженими правилами експлуатації та дозволом на спец водокористування; після закінчення договору оренди повернути орендодавцеві орендований водний об`єкт в стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав його в оренду, або продовжити термін дії договору.
Відповідно до пп.4.2.2 орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які перешкоджали б орендареві користуватися орендованим водним об`єктом на умовах договору.
За змістом п.5.5 при поверненні об`єкта оренди сторони повинні призначити своїх представників та приступити до передачі водного об`єкта, що орендується, протягом 5 робочих днів з моменту закінчення терміну оренди. В цей строк орендар зобов`язаний підготувати об`єкт оренди та передати його орендодавцю.
При поверненні об`єкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується представниками сторін (п.5.6). Об`єкт оренди вважається фактично переданим (повернутим) орендодавцю з моменту підписання акті здачі-приймання (п.5.7).
Відповідно до п.7.1 цей договір укладено на термін до 28.01.2015, починаючи з моменту підписання.
Договір оренди водного об`єкта зареєстровано у Дубенському МУВГ 24.03.2006 за № 7 (а.с.15-17 т.1).
Доручено Млинівській райдержадміністрації забезпечити повернення земельних ділянок водного фонду та водного об`єкта, зазначених у пункті 1, уклавши від імені Рівненської облдержадміністрації відповідні акти приймання-передачі; реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень припинення права оренди вищевказаних земельних ділянок (а.с.18).
Матеріалами справи стверджується, що позивач звертався до господарського суду з позовом до Рівненської облдержадміністрації про визнання договору оренди земель водного фонду від 17.01.2005 та договору оренди водного об`єкта від 20.03.2006 поновленими на той самий строк 10 років і на тих самих умовах, визначених договором; визнання укладеними додаткових угод до вказаних договорів оренди.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 у справі № 918/859/17, яке набрало законної сили 16.07.2018, у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської облдержадміністрації про визнання договорів поновленими, додаткових угод укладеними відмовлено повністю (а.с.19-35 т.1).

Окрім цього, ФОП ОСОБА_1 звертався до господарського суду з позовом до Рівненської облдержадміністрації з позовною заявою про визнання незаконним та скасування розпорядження Голови Рівненської облдержадміністрації № 445 від 07.08.2017 «Про припинення договорів оренди земель водного фонду та водного об`єкта».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі № 910/2458/18, яке набрало законної сили, у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської облдержадміністрації про визнання незаконним розпорядження відмовлено повністю (а.с.36-45 т.1).

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд встановив, що після припинення договорів оренди земель водного фонду та водного об`єкта та закінчення судових процесів з приводу спірних правовідносин оренди ФОП ОСОБА_1 звернувся 12.03.2019 до Голови Рівненської облдержадміністрації зі зверненням, в якому покликаючись до п.1.1 Договору оренду водного об`єкта від 20.03.2006, вказав, що водний об`єкт йому передано для риборозведення, у зв`язку з чим впродовж часу його перебування в тимчасовому користуванні ним здійснювалося його зарибнення різними видами риби, яка на даний час мешкає у водному об`єкті. Таким чином, наявна у водному об`єкті риба є його власністю, яку він до дати підписання акту приймання-передачі має намір вилучити з водного об`єкта. Технічне здійснення такого вилучення риби з водного об`єкта можливе лише шляхом скиду води з цього об`єкта (з подальшим його наповненням водою). Зважаючи на викладене, просив вирішити питання щодо надання йому дозволу на скид води з цього водного об`єкта з метою вилову належної йому на праві власності риби або ж відшкодування її вартості або ж вирішення зазначеної проблеми іншим прийнятним для сторін способом (а.с.46).

Рівненська облдержадміністрація листом від 04.04.2019 № вих.-2438/0/01-29/19 повідомила ФОП ОСОБА_1 про те, що відповідно до Закону України від 07.02.2017 № 1830-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, що регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру щодо спеціального водокористування» 04.06.2017 повноваження департаменту екології та природних ресурсів Рівненської облдержадміністрації щодо видачі дозволів на спеціальне водокористування припинено. Питання експлуатації водних об`єктів (наповнення та скид води) регулюються шляхом встановлення відповідних режимів для кожного об`єкта з урахуванням прогнозу водності. Режим роботи цих систем встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (в даному випаду Регіональним офісом водних ресурсів у Рівненській області), на підставі правил експлуатації водних об`єктів з урахуванням екологічних вимог та інтересів усіх водокористувачів (а.с.47 т.1).

Листом від 24.10.2019 ОСОБА_1 звертався до Державного агентства водних ресурсів України щодо прийняття рішення про надання дозволу на скид води для вилову його риби та завершення належним чином виробничого процесу (а.с.48 т.1).

Державне агентство водних ресурсів України листом від 12.11.2019 № 6625/3/5/11-19 роз`яснило позивачу зміст статей 76, 48, 49 Водного кодексу України, зазначивши, що при відсутності правовстановлюючих документів на водний об`єкт (діючий договір оренди водного об`єкта) у територіальних органів Держводагентства є усі підстави для відмови у видачі дозволу на спеціальне водокористування для рибогосподарських потреб. Одночасно звернуто увагу, що уклавши договір оренди водного об`єкта, сторони (орендар та орендодавець) дійшли згоди про істотні умови договору, у тому числі щодо умов припинення дії договору та повернення об`єкта оренди. Таким чином, у зв`язку з припиненням дії договору оренди водного об`єкта, сторони несуть відповідальність за виконання досягнутих домовленостей, зазначених у договорі (ас.49-50 т.1).

Згідно з матеріалами справи, впродовж 2019 року ОСОБА_1 неодноразово звертався з означеного питання до Рівненської облдержадміністрації, на які відповідачем-1 надавалися відповіді, аналогічні за змістом в листі від 04.04.2019 № вих.-2438/0/01-29/19 (а.с.51-56 т.1).

Також звернення ОСОБА_1 до Голови Рівненської облдержадміністрації було предметом розгляду постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян на засіданні 05.03.2020, за результатами якого було рекомендовано ОСОБА_1 для вирішення питання звернутись до Бокіймівської сільської ради, на території якої розташовані водні об`єкти, щодо погодження скиду води (а.с.58-66 т.1).

Бокіймівська сільська рада за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.03.2020 № Я-62/12-16 щодо надання дозволу на скид води, покликаючись до ст.ст. 10, 48, 49 Водного кодексу України, повідомила позивача, що у зв`язку з тим, що на даний час не підписані відповідні документи щодо припинення права користування земельною ділянкою, позивач має право як користувач звернутись до уповноваженого органу для отримання дозволу на скид води. Водночас, сільська рада не являється власником чи розпорядником відповідних об`єктів та до її повноважень не відноситься питання надання дозволу на спеціальне водокористування (а.с.69-70 т.1).

З листа Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області № 07/500 від 26.05.2020 вбачається, що 15.04.2019 від ОСОБА_1 до Офісу надійшов пакет документів (копії звернення до голови Рівненської облдержадміністрації та відповідей від Рівненської облдержадміністрації про припинення договорів оренди земель водного фонду та водного об`єкта), але жодних заяв про розроблення чи внесення змін до режимів роботи (у тому числі скиду води) для водних об`єктів, розташованих біля с. Смордва Млинівського району, Офісу направлено не було (а.с.71 т.1).

03.06.2020 ОСОБА_1 повторно звернувся до Бокіймівської сільської ради із заявою звернутись до Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області за дозволом на скид води зі ставків, у відповідь на яку сільська рада листом від 01.07.2020 № 52/12-16 повідомила про відсутність у сільської ради повноважень на вирішення означеного питання (а.с.74-75 т.1).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо невжиття заходів до повернення приватної власності (рибних ресурсів) із водних об`єктів, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до адміністративного суду.

Надаючи оцінку встановленим судом фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам учасників справи, суд враховує такі джерела права.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 Водного кодексу України (дут і далі в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) водні відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства.

Статтею 6 Водного кодексу України встановлено, що води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування.

Український народ здійснює право власності на води (водні об`єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.

Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об`єктами) можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади та Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ст.8-1 Водного кодексу України встановлено, що до компетенції обласних, Київської та Севастопольської міських рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить:

1) забезпечення реалізації державної політики у галузі використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів;

3) погодження державних цільових, міждержавних програм використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів, участь у їх виконанні;

4) розроблення, затвердження та виконання регіональних програм використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів;

7) координація діяльності районних і міських рад з використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів;

8) затвердження проектів зон санітарної охорони господарсько-питних водозаборів;

9) прийняття у встановленому порядку рішень про віднесення водних об`єктів місцевого значення до об`єктів природно-заповідного фонду чи відповідних категорій особливої охорони;

10) встановлення правил користування маломірними суднами на водних об`єктах;

11) встановлення у разі потреби більш суворих, ніж у цілому на території України, нормативів якості води у водних об`єктах місцевого значення;

12) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) діяльності підприємств, установ і організацій у разі порушення ними вимог водного законодавства;

13) організація роботи, пов`язаної з ліквідацією наслідків аварій та стихійного лиха, погіршенням якості вод або їх шкідливою дією, із залученням підприємств, установ і організацій в порядку, передбаченому законодавством;

14) прийняття за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища під час виникнення аварійних ситуацій рішень про скидання стічних вод з накопичувачів у водні об`єкти, якщо це не призведе до перевищення нормативів екологічної безпеки водокористування;

15) організація інформування населення про стан водних об`єктів, його зміну та здійснення водоохоронних заходів;

16) здійснення контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів;

17) вирішення інших питань у галузі регулювання водних відносин, визначених законом.

Стаття 9 Водного кодексу України встановлює, що до відання районних рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить:

1) координація роботи сільських, селищних, міських (міст районного підпорядкування) рад під час проведення ними міжтериторіальних водогосподарських і водоохоронних заходів та подання їм відповідної методичної допомоги;

3) організація роботи, пов`язаної з ліквідацією наслідків аварій та стихійного лиха, погіршенням якості вод або їх шкідливою дією, залучення у встановленому порядку до цієї роботи підприємств, установ і організацій;

4) організація роботи по винесенню в натуру та влаштуванню прибережних захисних смуг вздовж річок, морів та навколо водойм;

5) внесення у встановленому порядку пропозицій щодо оголошення водних об`єктів об`єктами природно-заповідного фонду до Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад;

6) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) діяльності підприємств та інших об`єктів у разі порушення ними вимог водного законодавства в межах своєї компетенції;

7) встановлення правил загального водокористування в порядку, визначеному статтею 47 цього Кодексу;

8) здійснення контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів;

9) організація інформування населення про стан водних об`єктів, про надзвичайні екологічні ситуації, які можуть негативно вплинути на здоров`я людей, та про заходи, що вживаються для поліпшення стану вод;

10) вирішення інших питань у галузі регулювання водних відносин у межах своєї компетенції.

За змістом статті 10 Водного кодексу України до відання сільських, селищних, міських та районних у містах рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить:

1) здійснення заходів щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів;

2) контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів;

3) встановлення правил загального користування водними об`єктами в порядку, визначеному статтею 47 цього Кодексу;

4) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) діяльності підприємств та інших об`єктів в разі порушення ними вимог водного законодавства в межах своєї компетенції;

5) організація роботи, пов`язаної з ліквідацією наслідків аварій та стихійного лиха, погіршенням якості вод або їх шкідливою дією, залучення у встановленому порядку до цієї роботи підприємств, установ і організацій;

6) організація інформування населення про стан водних об`єктів, а також про надзвичайні екологічні ситуації, які можуть негативно вплинути на здоров`я людей, та про заходи, що вживаються для поліпшення стану вод;

7) вирішення інших питань у галузі регулювання водних відносин у межах своєї компетенції.

Статтею 16 Водного кодексу України встановлено, що до відання центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, в галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів належить, зокрема: здійснення контролю за дотриманням режимів роботи водосховищ та водогосподарських систем (п.12 ч.1).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, здійснює покладені на нього повноваження самостійно і через свої територіальні органи (у разі їх утворення), а на території Автономної Республіки Крим - через орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань водного господарства.

Згідно зі статтею 17-2 Водного кодексу України до компетенції обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища у галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів належить:

2) погодження проектів водоохоронних зон;

4) вирішення інших питань у галузі регулювання водних відносин, визначених законом.

За визначенням, наведеним в статті 1 Водного кодексу України, використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.

Статтею 47 Водного кодексу України встановлено, що загальне водокористування здійснюється громадянами для задоволення їх потреб (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об`єктів без застосування споруд або технічних пристроїв та з криниць) безкоштовно, без закріплення водних об`єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів.

З метою охорони життя і здоров`я громадян, охорони навколишнього природного середовища та з інших передбачених законодавством підстав районні і міські ради за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інших державних органів встановлюють місця, де забороняється купання, плавання на човнах, забір води для питних або побутових потреб, водопій тварин, а також за певних підстав визначають інші умови, що обмежують загальне водокористування на водних об`єктах, розташованих на їх території. Забороняється обмеження загального водокористування, у тому числі обмеження купання та плавання на човнах, любительського і спортивного рибальства, причалювання до берега у світлу пору доби у зв`язку з перебуванням земельних ділянок прибережних захисних смуг (пляжної зони) у користуванні юридичних або фізичних осіб, крім випадків, передбачених законом.

Місцеві ради зобов`язані повідомляти населення про встановлені ними правила, що обмежують загальне водокористування.

На водних об`єктах, наданих в оренду, загальне водокористування допускається на умовах, встановлених водокористувачем, за погодженням з органом, який надав водний об`єкт в оренду.

Водокористувач, який узяв водний об`єкт у користування на умовах оренди, зобов`язаний доводити до відома населення умови водокористування, а також про встановлені обмеження загального водокористування на водному об`єкті, наданому в оренду.

Якщо водокористувачем або відповідною радою не встановлено таких умов, загальне водокористування визнається дозволеним без обмежень.

Згідно з частинами першою, другою статті 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Статтею 49 Водного кодексу України встановлено, що спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Видача (переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється безоплатно.

Подання юридичною або фізичною особою, фізичною особою - підприємцем заяви про одержання (переоформлення, одержання дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування та відповідних документів, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) їй цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі.

Для одержання дозволу на спеціальне водокористування юридична або фізична особа, фізична особа - підприємець звертається до органів, зазначених у частині другій цієї статті, із заявою, до якої додаються:

обґрунтування потреби у воді з помісячним нормативним розрахунком водокористування і водовідведення;

опис та схема місць забору води та скиду зворотних вод;

нормативи гранично допустимого скидання (гдс) забруднюючих речовин у водні об`єкти із зворотними водами (з розрахунком на кожний випуск (скид) окремо);

затверджені індивідуальні технологічні нормативи використання питної води (для підприємств та організацій житлово-комунального господарства, суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення, житлово-експлуатаційних підприємств та організацій);

копія правовстановлюючих документів на водні об`єкти (для орендарів водних об`єктів).

Зазначений перелік документів є вичерпним.

Видача або надання відмови у видачі дозволу на спеціальне водокористування здійснюється протягом 30 календарних днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для видачі дозволу.

Органи, зазначені у частині другій цієї статті, зобов`язані протягом п`яти робочих днів з дня надходження заяви на отримання дозволу на спеціальне водокористування надіслати копії відповідних документів:

у разі використання підземних вод - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр;

у разі використання водних об`єктів, віднесених до категорії лікувальних, - до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, зобов`язані протягом 15 календарних днів з дня одержання копій документів надати безоплатно органу, що приймає рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування, висновки в електронній формі щодо можливості його видачі.

Обмін документами між органами виконавчої влади, зазначеними в цій статті, здійснюється в електронній формі у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Органи, зазначені в частині другій цієї статті, під час прийняття рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування або про відмову в його видачі враховують відповідні висновки центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

У разі ненадання протягом встановленого строку центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, висновку щодо можливості видачі дозволу на спеціальне водокористування вважається, що відповідний центральний орган виконавчої влади не заперечує проти видачі такого дозволу.

Підставою для відмови у видачі дозволу на спеціальне водокористування є:

подання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу, згідно з визначеним цією статтею переліком;

виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання або фізичною особою, недостовірних відомостей, невідповідності вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, довгостроковим прогнозам водогосподарських балансів;

негативний висновок центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, чи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, про можливість здійснення спеціального водокористування.

Підставою для переоформлення дозволу на спеціальне водокористування є зміна найменування або місцезнаходження юридичної особи чи зміна прізвища, імені, по батькові або місця проживання фізичної особи, фізичної особи - підприємця.

Як встановлено зі змісту позовної заяви та доводів позивача в судовому засіданні, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом, вважаючи, що суб`єкти владних повноважень - відповідачі у спірних правовідносинах діють необґрунтовано, недобросовісно та нерозсудливо, оскільки не вживають жодних дій для звернення до Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області щодо внесення змін до режимів роботи водних об`єктів (скиду води) для повернення позивачу рибних ресурсів, право власності на які він набув за час здійснення господарської діяльності з риборозведення на трьох орендованих ставах, розташованих на території Бокіймівської сільської ради.

При цьому, ні відповідачі, ні треті особи на стороні відповідачів не заперечили права позивача на рибні ресурси у вищевказаних водних об`єктах, а свої доводи такі учасники справи вмотивували лише процедурою отримання дозволу на зміну режиму роботи водного об`єкта, повноваженнями суб`єктів владних повноважень та висловили різні позиції щодо суб`єкта, який в спірній ситуації повинен звернутися до уповноваженого органу щодо отримання такого дозволу.

Суд, встановивши в ході судового розгляду справи дійсний характер спірних правовідносин, не погоджується з аргументами всіх учасників справи в частині підсудності даного спору адміністративному суду, з огляду на таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

У частині першій статті 19 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів судової справи встановлено, що спірні правовідносини виникли не у зв`язку зі здійсненням суб`єктами владних повноважень своїх владних управлінських функцій, пов`язаних з видачею дозволу на спеціальне водокористування та внесення змін до режимів роботи водних об`єктів, чи у зв`язку з відмовою у видачі такого дозволу. Суд вважає, що юридичною підставою таких правовідносин є договори оренди земель водного фонду та водного об`єкта, відповідно до умов яких позивач, маючи статус фізичної особи-підприємця, здійснював господарську діяльність з риборозведення на трьох руслових ставах загальною площею водного дзеркала 32,40 га на території Млинівського району Рівненської області, орендодавцем яких виступала Млинівська районна державна адміністрація.

Так, статтею 51 Водного кодексу України встановлено, що у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Не підлягають передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб водні об`єкти, що:

використовуються для питних потреб;

розташовані в межах територій та об`єктів, що перебувають під охороною відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Водні об`єкти надаються в користування на умовах оренди без обмеження права загального водокористування, крім випадків, визначених законом.

Орендарі водного об`єкта зобов`язані передбачити місця для безоплатного забезпечення права громадян на загальне водокористування (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство тощо).

При визначенні таких місць перевага надається традиційно розташованим місцям масового відпочинку.

У межах населених пунктів забороняється обмеження будь-яких видів загального водокористування, крім випадків, визначених законом.

Заборона загального водокористування водними об`єктами, наданими в користування на умовах оренди, та їх нецільове використання є підставою для розірвання договору оренди.

Типова форма договору оренди водних об`єктів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Умови використання водних об`єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об`єктів визначаються у договорі оренди.

Методика визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Сплата орендної плати за водний об`єкт не звільняє від сплати орендної плати за земельну ділянку під цим об`єктом.

У договорі оренди водного об`єкта визначаються зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ та ставків відповідно до встановлених для них центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства, режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами.

Передача орендарем права на оренду водного об`єкта іншим суб`єктам господарювання забороняється.

Орендарі, яким водний об`єкт надано в користування на умовах оренди, можуть дозволити іншим водокористувачам здійснювати спеціальне водокористування в порядку, встановленому цим Кодексом.

Користування водними об`єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України.

Надання частин рибогосподарських водних об`єктів, рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України в користування для цілей аквакультури регулюються Законом України "Про аквакультуру".

Згідно зі статтею 76 Водного кодексу України робота водогосподарських систем (водосховищ, каналів та інших зв`язаних між собою водних об`єктів) регулюється шляхом встановлення відповідних режимів для кожного водного об`єкта системи з урахуванням прогнозу водності.

Режими роботи цих систем встановлюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, на підставі правил експлуатації водних об`єктів з урахуванням екологічних вимог та інтересів всіх водокористувачів.

Згідно з пунктом «а» ч.1 ст.17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Статтею 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч.1).

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб (ч.2).

Згідно з ч.3 ст.122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) ведення водного господарства;

б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті;

в) індивідуального дачного будівництва.

Частиною п`ятою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Суд встановив, що відповідно до істотних умов договору оренди земель водного фонду від 17.01.2005, термін його дії закінчився за сплином 10 років з дати його державної реєстрації, тобто 28.01.2015.

В такий же строк закінчився термін дії договору оренди водного об`єкта від 20.03.2006, позаяк його було укладено на термін до 28.01.2015.

Враховуючи правове регулювання статті 122 Земельного кодексу України, після закінчення строку дії вищевказаних договорів, вони могли бути поновлені за участі орендодавця Рівненської обласної державної адміністрації, однак не були поновлені у зв`язку з відсутністю домовленості щодо істотних умов.

При цьому, відсутність підстав для поновлення дії договорів оренди та правомірність розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації № 445 від 07.08.2017 підтверджена судовими рішеннями Господарського суду міста Києва у справах №918/859/17 та № 910/2458/18, які набрали законної сили.

Отже, після 28.01.2015 у ФОП ОСОБА_1 було відсутнє право господарського використання з метою риборозведення ставів загальною площею 32,40 га на території Млинівського району Рівненської області.

Водночас, позивач в судовому засіданні ствердив, що востаннє вилов риби з орендованих ставів він здійснював шляхом пониження рівня води у водних об`єктах у 2015 році. При цьому в обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав до матеріалів судової справи копії актів переселення водних живих ресурсів у три стави біля с. Смордва Млинівського району, датовані 17 та 11 квітня та 25 травня 2016 року, накладну на придбання ним рибних ресурсів від 25.05.2016 (а.с.5-7,9 т.2) та дві накладних від 24 травня 2013 року та від 15 травня 2013 року (а.с.8 т.2).

Означене свідчить про те, що позивач здійснював зарибнення водних об`єктів після закінчення строку дії договору оренди таких водних об`єктів. З метою вилучення рибних ресурсів позивач звернувся до адміністративного суду з позовом щодо зобов`язання суб`єктів владних повноважень вчинити дії, спрямовані на отримання дозвільних документів позивачем для скиду води в ставах.

Суд враховує, що принципи державної політики, основні засади розвитку і функціонування аквакультури, правові основи діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у сфері аквакультури визначає Закон України «Про аквакультуру» від 18.09.2012 № 5293-VI (далі Закон № 5293-VI).

За визначеннями, наведеними в статті 1 Закону № 5293-VI:

аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг;

об`єкти аквакультури - гідробіонти, що використовуються з метою розведення, утримання та вирощування в умовах аквакультури;

рибницьке господарство - єдиний майновий комплекс, до складу якого входить рибогосподарська технологічна водойма або їх комплекс, гідротехнічні споруди, інші споруди (пристрої), будівлі, устаткування, інвентар тощо, земельні ділянки, що призначений для розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури;

ставкова аквакультура - діяльність з розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури з використанням рибницьких ставків, штучно створених водойм (руслових, балочних або одамбованих ставків), відокремлених від материнських водних об`єктів (їх частин), лиманів, обводнених торфових кар`єрів тощо;

суб`єкти аквакультури - юридичні чи фізичні особи, які здійснюють рибогосподарську діяльність у сфері аквакультури відповідно до цього Закону;

Відповідно до статті 5 Закону № 5293-VI суб`єкти аквакультури мають право:

на користування рибогосподарськими водними об`єктами (їх частинами), рибогосподарськими технологічними водоймами, акваторією (водним простором) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України, землями водного фонду для здійснення аквакультури;

на власність об`єктів аквакультури та продукції аквакультури, а також отримання доходу від їх реалізації;

на проведення робіт з рибогосподарської меліорації водних об`єктів (їх частин), які використовуються для цілей аквакультури.

Згідно з ч.3 ст. 6 Закону № 5293-VI об`єкти аквакультури, які розведені, утримуються та/або вирощуються суб`єктами аквакультури у межах наданих їм відповідно до закону у приватну власність, в користування рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України, у межах належних їм технологічних пристроїв і споруд (рибницький басейн, плавучий рибницький садок тощо) або набуті іншим не забороненим законом шляхом, перебувають у їх приватній власності.

Відповідно до статті 11 Закону № 5293-VI до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері аквакультури належать:

участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних програм розвитку аквакультури;

надання в користування на умовах оренди частини рибогосподарського водного об`єкта, рибогосподарської технологічної водойми для цілей аквакультури відповідно до повноважень щодо розпорядження землями, встановлених Земельним кодексом України;

здійснення інших повноважень відповідно до закону.

Стаття 12 Закону № 5293-VI визначає, що до повноважень сільських, селищних, міських, Київської і Севастопольської міських, районних, обласних рад у сфері аквакультури належать:

надання в користування на умовах оренди частини рибогосподарського водного об`єкта, рибогосподарської технологічної водойми для цілей аквакультури відповідно до повноважень щодо розпорядження землями, встановлених Земельним кодексом України;

здійснення інших повноважень відповідно до закону.

Отже, приписами чинного законодавства України не встановлено обов`язку місцевих державних адміністрацій та сільських, селищних, міських рад при здійсненні ними владних управлінських функцій з розпорядження землями державної та комунальної власності на звернення до уповноваженого державного органу щодо надання дозволу суб`єкту господарювання на зміну режиму роботи водних об`єктів (пониження рівня води водного об`єкта) з метою вилучення рибних ресурсів.

Суд зазначає, що при визначенні предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що в провадженні Млинівського районного суду Рівненської області перебувала цивільна справа № 566/149/20 за позовом заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації, третя особа Млинівська районна державна адміністрація Рівненської області до ОСОБА_1 про повернення водного об`єкта та земельних ділянок під водним об`єктом. Судове рішення від 07.10.2020 в цій справі законної сили не набрало.

Позивач підтвердив існування вищевказаного судового спору та пояснив, що він не підписує акти приймання-передачі щодо повернення земельної ділянки та водних об`єктів, оскільки не вирішене питання повернення належних йому рибних ресурсів з таких водних об`єктів. Водночас, позивач в судовому засіданні ствердив, що на час судового розгляду даної справи він припинив свою підприємницьку діяльність, що відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до якого 27.06.2019 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать на користь висновку, що між позивачем (який на даний час є фізичною особою без статусу суб`єкта господарської діяльності) та Рівненською обласною державною адміністрацією існує невирішений спір майнового характеру, який виник з договірних правовідносин, пов`язаних з наданням Млинівською районною державною адміністрацією ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки водного фонду та водного об`єкта з метою риборозведення. Метою звернення позивача до суду з цим позовом є захист його майнового інтересу щодо отримання об`єктів аквакультури з водних об`єктів, які перебували в його орендному користуванні з 2005 по 2015 рік. Отже, суд вважає, що даний спір має приватно правовий характер.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до положень статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Стаття 391 ЦК України передбачає захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння. Так, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За наведеного правового регулювання, доводи позивача щодо відсутності можливості захисту в порядку цивільного судочинства його порушеного права суд вважає необґрунтованими. При цьому, на думку суду, вилучення рибних ресурсів з водного об`єкта, право власності на які виникло у позивача під час господарського використання водних об`єктів на підставі договорів оренди земельної ділянки водного фонду та водного об`єкта, можливе не лише шляхом зміни режиму роботи водного об`єкта (пониження рівня води), а також і шляхом вилову риби у спосіб, не пов`язаний з пониженням рівня води водних об`єктів. Однак, в будь-якому разі застосування конкретного способу захисту цивільного права особи відноситься до компетенції цивільного суду, відповідно до положень статті 16 ЦК України. Вирішення адміністративним судом питання про звернення суб`єкта владних повноважень до уповноваженого державного органу щодо надання дозволу на пониження рівня води у водних об`єктах не матиме безпосереднього правового наслідку у вигляді повернення позивачу рибних ресурсів, отже не призведе до захисту цивільного права чи майнового інтересу позивача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що даний спір не має ознак публічно правового спору, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Отже, суд вважає, що провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями п.1 ч.1 ст. 238, 239, 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження у справі закрити.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді повну ухвалу складено 23 квітня 2021 року

Суддя Н.О. Дорошенко