Справа № 653/3733/20
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/3733/20
Провадження № 2-а/653/32/21
РІШЕННЯ

іменем України

09 квітня 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги мотивує тим, що 13 листопада 2020 року він був зупинений інспектором відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополя, яким було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАМ № 3424306 від 13 листопада 2020 року та накладено стягнення у виді штрафу.

Вказує, що згідно постанови водій керував транспортним засобом, в якому присутні скол та тріщини на лобовому склі в зоні дії склоочисників, чим порушено п. 31.4 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Вважає таку постанову незаконною, оскільки п. 31.4 ПДР України визначає вимоги до технічного стану автомобіля та його експлуатації та в ньому нічого не зазначено щодо сколу та тріщини на лобовому склі, що дає підстави вважати, що інспектор вільно трактує вимоги ПДР.

Крім того, ч. 1 ст. 121 КУпАП визначає порушенням керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Наголошує, що в постанові не зазначено чим саме водієм порушена ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки жодних вказівок на те, що транспортний засіб має технічні несправності, що забороняють його експлуатацію, або те, що транспортний засіб переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів в постанові не вказано.

Вказує, що оскільки наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу не забороняє його експлуатацію, що виключає можливість притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, то постанова винесена без будь-яких доказів вчинення правопорушення є такою, що винесена незаконно, тому просить суд скасувати її та закрити провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не прибув. Надав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні був відсутнім. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома що у відповідності до положень ч. 1 ст. 205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Реалізовуючи свої повноваження, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень. Частина 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно постанови серії ЕАМ № 3424306 від 13 листопада 2020 року, складену інспектором ВПП в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Департаменту патрульної поліції Кельбас К.А. - ОСОБА_1 13 листопада 2020 року о 10:37 годині у Херсонській області, Генічеського району, а/д М-18, 502 км керував транспортним засобом, у якого були присутні сколи та тріщини на лобовому склі в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. На ОСОБА_1 цією постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 340 грн.

Частиною першою ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вимогами п. 31.1. ПДР України передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Так, п. 31.4 Правил дорожнього руху України порушення якого зазначено в оскаржуваній постанові визначає перелік технічних несправностей та вимог відповідності, у разі настання яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством.

Слід зазначити, що положенням п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд констатує, що обвинувачення позивача у порушенні ПДР є неконкретним, оскільки постанова містить посилання на порушення ОСОБА_1 п. 31.4 ПДР України.

При цьому, як зазначалось вище п. 31.4 ПДР України містить загальний перелік технічних несправностей та вимог відповідності, у разі настання яких забороняється експлуатація транспортних засобів.

Такий перелік міститься у п. 31.4.1-31.4.7 ПДР, проте в постанові не конкретизовано до якого саме пункту належить заборона керування транспортним засобом, що має сколи та тріщини на лобовому склі в зоні дії склоочисників, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що ОСОБА_1 порушив п. 31.4.7 ПДР не відповідає наявним матеріалам справи, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач порушив п. 31.4 ПДР.

При цьому відповідач, посилаючись на п. 31.4.7 ПДР наголошує на тому, що експлуатація транспортних засобів забороняється за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам як наявність тріщин на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, проте п. 31.4.7. ПДР, що в свою чергу також має підпункти не містить такої заборони.

Із системного аналізу діючого законодавства України про адміністративні правопорушення вбачається, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення Правил дорожнього руху.

Всупереч цього, інспектором поліції в оскаржуваній постанові не конкретизовано, який саме пункт Правил дорожнього руху України або який нормативний акт з питань безпеки дорожнього руху було порушено позивачем.

При цьому слід зазначити, що ані позиція викладена відповідачем у відзиві на позовну заяву, ані долучені докази у вигляді диску із відеофайлами не спростовують пояснення позивача, який наголошував на тому, що п. 31.4 ПДР, порушення якого зазначено в постанові не забороняє експлуатацію транспортного засобу за наявністю тріщин на вітровому склі, а також не спростовують того факту, що обвинувачення особи повинно бути конкретним та того, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП.

Крім цього зі змісту відтворених відеофайлів вбачається лише розмова сторін щодо наявних пошкоджень на вітровому склі, але самі пошкодження жодним чином не зафіксовані та не продемонстровані.

Більш того, саме посилання на те, що на вітровому склі транспортного засобу наявні сколи та тріщини не дає можливості беззаперечно встановити чи розміщені вони в зоні роботи склоочисників без приведення їх у дію, що не було вчинено інспектором.

З аналізу положень п. 31.4 ПДР вбачається, що наявність сколу та тріщини на лобовому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що наявність тріщини чи сколів в зоні роботи склоочисників не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, а також, що саме з вказаною технічною несправністю відповідно до встановлених правил забороняється експлуатація транспортного засобу.

Таким чином, відповідачем, на якого законом покладений обов`язок щодо збирання доказів правопорушення та на якого покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надано суду докази, які б безпосередньо свідчили про наявність події правопорушення, яка б була підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, скоєння ОСОБА_1 оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (ч. 3 ст. 286 КАС України).

Внаслідок цього, оскаржувана постанова, як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню як незаконна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 18 березня 2020 року (провадження №11-1287апп18, справа № 543/775/17) відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16) про те, що у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 березня 2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 77, 241-250, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху- задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 3424306 від 13 листопада 2020 року, винесену в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: Херсонська область, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІНПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова