Справа № 495/9768/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 р.м. ОдесаСправа № 495/9768/19

Головуючий в І інстанції: Прийомова О.Ю.

Дата та місце ухвалення рішення: 27.11.2020 р. м. Білгород-Дністровський

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 603479 від 24.10.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.; закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи та порушення норм матеріального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

24.10.2019 року інспектором патрульної поліції УПП в Одеській області була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ДПО18 № 603479 від 24.10.2019 року, згідно якої, позивач 24.10.2019 року при керуванні транспортним засобом - автомобілем Mercedes-benz Sprinter 315 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги Д.З. 5.16 та вчасно не пройшов обов`язковий технічний огляд ТЗ згідно ст. 37 ЗУ «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено вину позивача у вчиненні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за яке його притягнуто до відповідальності згідно оскаржуваної постанови, що вбачається з приєднаних до матеріалів справи доказів, зокрема, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а тому, позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В оскаржуваній постанові визначено, що позивач 24.10.2019 року при керуванні транспортним засобом - автомобілем Mercedes-benz Sprinter 315 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги Д.З. 5.16 та вчасно не пройшов обов`язковий технічний огляд ТЗ згідно ст. 37 ЗУ «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

З наведеного вбачається, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем у зв`язку із вчиненням позивачем двох адміністративних правопорушень (не виконання вимог Д.З. 5.16 та не проходження обов`язкового технічного огляду ТЗ), справи, які одночасно розглядались одним і тим же органом (посадовою особою), та на позивача накладено адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не надав оцінку доводам позивача щодо відсутності з боку останнього порушень вимог Д.З. 5.16, як зазначено в постанові, та помилково виходив з того, що такі обставини взагалі не є предметом розгляду справи, оскільки не виконання позивачем вимог дорожнього знаку було підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Колегія суддів зазначає, що п. 5.16 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачений інформаційно-вказівний знак «Напрямки руху по смугах», який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, відповідачем не надано жодного доказу щодо порушення позивачем вимог наведеного дорожнього знаку 5.16.

В суді першої інстанції відповідачем був наданий лише відеозапис, яким зафіксовано процес розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Будь-яких інших доказів з боку відповідача не надано.

Більш того, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує на відсутність з боку позивача порушень вимог дорожнього знаку 5.16 та зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови стали встановлені порушення щодо не проходження обов`язкового технічного огляду ТЗ.

Проте, такі доводи відповідача спростовуються змістом оскаржуваної постанови про накладання адміністративного стягнення, в якій прямо вказано, що підставою для її прийняття є не виконання вимог Д.З. 5.16.

Таким чином, вбачається, що підставою для зупинення транспортного засобу позивача та накладення адміністративного стягнення був факт вчинення двох правопорушень, в тому числі, не виконання вимог Д.З. 5.16, наявність якого в ході розгляду справи не підтверджується жодними доказами та фактично заперечується відповідачем, а тому, колегія суддів погоджується з доводами позивача про відсутність у спірних правовідносин підстав для зупинки автомобіля позивача.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності став факт порушення позивачем вимог п. 31.3 (б) ПДР.

Однак, в оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання на положення п. 31.3 (б) ПДР.

В постанові про накладення адміністративного стягнення визначено, що позивач не пройшов вчасно обов`язковий технічний огляд ТЗ, проте, не визначено положення Правил дорожнього руху, які порушенні з боку позивача та відповідно, які є підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правилами КУпАП.

Крім того, в оскаржуваній постанові не визначені і фактичні обставини, що стали підставою для її прийняття, зокрема, не вказано, коли в останнє ТЗ проходив технічний огляд, коли мав пройти такий огляд, якими нормами чинного законодавства передбачено проходження технічного огляду автомобіля позивача.

Зазначені обставини залишені поза увагою судом першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції послався на положення Правил дорожнього руху, які не були покладені в основу прийняття оскаржуваної постанови, однак, виходячи зі змісту ст.ст. 2, 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд при розгляді справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень повинен надати оцінку саме доводам та доказам, які були підставою для прийняття такого рішення, та у випадку встановлення відсутності кваліфікації з боку суб`єкта владних порушення, яке стало підставою для прийняття рішення, що оскаржується, в тому числі, не визначення суб`єктом владних повноважень законних підстав для прийняття рішення, таке рішення підлягає скасуванню, оскільки це свідчить про його невідповідність вимогам ст. 2 КАС України.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення, така постанова не відповідає вимогам ст. 2 КАС України, а тому, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

З огляду на вищевикладене та наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нового судового рішення про задоволення позовних вимог позивача із розподілом судових витрат.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 252, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 листопада 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ДПО18 № 603479 від 24.10.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у сумі 630,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 22.04.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька