Справа № 320/9655/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №320/9655/20 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, згідно з діючим законодавством, призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. б ст. 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.08.2020.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року адміністративний позов задоволено: визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області згідно з діючим законодавством призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. б ст. 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17 серпня 2020 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () судовий збір у розмірі 1 681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 80 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 22.01.2021 повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу, що при подачі документів для призначення пенсії позивач надав довідку від 10.08.2020 №7.12-18, видану приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія авіалінії України» щодо роботи авіатехніка з 11.02.1986 по 23.03.1988, з 01.08.1988 по 18.09.1992 та довідку від 27.03.2020 №1-1-03/487, видану ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» щодо роботи авіатехніка з 15.02.2005 по 26.03.2020, в яких не вказано розподіл, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається пільговий період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видані зазначені довідки.

Також, відповідач вказує, що ухвалою Луганського окружного адміністративного суду відкрито провадження у зразковій справі №360/3611/20 за позовом ОСОБА 1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним і скасування рішення.

05.04.2021 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2021 року - без змін, оскільки таке є законним та обґрунтованим, а відповідач не довів фактів порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 19.03.1996.

17.08.2020 ОСОБА_1 , після досягнення 55-річного віку, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливим і важкими умовами праці відповідно до списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.

На підтвердження спеціального трудового стажу позивач додав до заяви: трудову книжку серії НОМЕР_3 ; уточнюючу довідку ПАТ «Авіакомпанія Авіалінії України» №7.12-18 від 10.08.2020; особові картки форми Т-2; наказ №89/л від 11.02.1986; наказ №181/11 параграф 2 від 21.03.1988; наказ №552/11 від 28.07.1988; наказ №562/1 від 22.09.1992; уточнюючу довідку ПрАТ «Авіакомпанія АЕРОСВІТ» №1-1-03/487 від 23.07.2020; наказ про атестацію робочих місць №244 від 06.09.2004; наказ про результати атестації робочих місць №313 від 10.04.2004; протокол №1 від 27.09.2004; висновок Державної експертизи умов праці №99 від 16.11.2004; наказ про проведення атестації робочих місць №80 від 24.04.2009 та №120 від 15.06.2009; наказ про результати атестації робочих місць №173 від 04.09.2009; перелік робочих місць, що підлягають атестації за умовами праці в 2009 році з додатками про перелік робочих місць та посад, яким надаються пільги та компенсації; висновок №107 від 07.09.2009; особовий листок по обліку кадрів; наказ №195-08 від 25.02.2005 про прийняття на роботу; витяг з наказу №906-ос від 28.07.2005; накази та витяги з наказів за період роботи; наказ про звільнення з роботи №1028-ос від 22.03.2013.

Відповідно до вказаних документів позивач у періоди:

з 11.02.1986 по 23.03.1988 та з 01.08.1988 по 18.09.1992 працював на посаді авіатехніка 3 класу 4 розряду АТБ в ПАТ «Авіакомпанія Авіалінії України»;

з 15.02.2005 по 26.03.2013 працював у відділі технічного обслуговування ПрАТ «Авіакомпанія АЕРОСВІТ».

Таким чином пільговий стаж роботи позивача становить 14 років 3 місяці 17 днів.

При цьому загальний трудовий стаж позивача становить 28 років 05 місяців 12 днів, що не заперечується відповідачем.

За результатами розгляду заяви позивача та вказаних документів, пенсійним органом було прийнято рішення від 21.08.2020 №18 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підставою відмови зазначено, що довідка від 10.08.2020 №7.12-18, видана приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія авіалінії України» щодо роботи авіатехніка з 11.02.1986 по 23.03.1988, з 01.08.1988 по 18.09.1992 та довідку від 27.03.2020 №1-1-03/487, видана ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» щодо роботи авіатехніка з 15.02.2005 по 26.03.2020, в яких не вказано розподіл, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається пільговий період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видані зазначені довідки.

Страховий стаж позивача становить 28 років 05 місяців 12 днів, з яких 14 років 02 місяці на роботах, що дають право на призначення пільгової пенсії за Списком №2., а тому право на призначення пенсії він набуде після досягнення 63 річного віку.

Також, в матеріалах справи наявне рішення відповідача з аналогічним номером та від такої самої дати, втім іншого змісту, а саме: рішення від 21.08.2020 №18 про відмову в призначенні пенсії за віком, яким відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «в» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи.

У даному рішенні вказано, страховий стаж позивача становить 28 років 05 місяців 12 днів, з яких 14 років 02 місяці на роботах, що дають право на призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «в» статті 54 Закону №1788. Отже вимога щодо наявності у заявника не менше 20 років на посадах за Переліком №418 не виконується.

Згідно наданих документів, право на призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 набуде після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менше 32 років.

Вважаючи відмови безпідставними, позивач оскаржив дії відповідача до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідною умовою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2. Підтвердженням того, що позивач, у вищезазначені періоди працював повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці - є записи в його трудовій книжці, що відповідає вимогам законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від .01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 З Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Крім того, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до п. 5 ст. 114 Закону №1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до п. 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до п. 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленим належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Згідно з п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до пунктів 8 та 9 Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1 та Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладено раніше Верховним Судом України, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.09.2018 (справа №308/3135/17) та постанові Верховного Суду від 07.02.2019 (справа №356/41/17).

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне правове положення закріплено й у статті 48 КЗпП України та в п. 1 Порядку №637.

Також, пунктами 1, 2, 20 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно діючого законодавства атестація робочих місць проводиться в Україні з 21.08.1992.

Відтак, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списку за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 і за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Крім того, суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі №21-183а13, від 25.11.2014 у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14.04.2015 у справі №21-383а14, від 02.12.2015 у справі №21-1329а15, від 10.02.2016 у справі №21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Так, два рішення відповідача №18 від 21.08.2020 містять відмову у призначенні пенсії позивачу на різних підставах, а саме: відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV та відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «в» ст. 54 Закону №1788 XII.

Втім жодне з рішень не містить інформації які саме періоди трудового стажу позивача ГУ ПФУ у Київській області не зарахувало до пільгового стажу, скільки років стажу необхідно мати позивачу для виходу на пенсію та з якого саме віку у ОСОБА_2 виникає таке право.

Відповідно до пп. 1, 3, 5, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Колегія суддів приходить до висновку, що вказані рішення не дають розуміння підстави відмови в призначенні пенсії, оскільки містять дві різні підстави відмови в призначенні пенсії, та не відповідають приписам ст. 2 КАС України, оскільки відповідач не прийняв рішення про зарахування стажу роботи, яке дає право на пільги або його не зарахування, чим обмежив право ОСОБА_1 на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або визначеність у підставі відмови, яка може бути оскаржена позивачем, отже мають бути визнані протиправними та скасовані.

Зважаючи на вказане вище, колегія суддів вважає за необхідне, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними та скасувати:

- рішення ГУ ПФУ у Київській області №18 від 21.08.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV;

- рішення ГУ ПФУ у Київській області №18 від 21.08.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «в» ст. 54 Закону №1788 XII.

Колегія суддів також зауважує, що відсутність у вказаних відповідях пенсійного органу зазначення який стаж не був зарахований до пільгового стажу позивача унеможливлює дослідження судом цього питання.

Отже висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону №1788-XII є передчасним, оскільки вказані відмови не містять інформації який саме стаж позивача не був зарахований як пільговий.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що резолютивна частина рішення Київського окружного адміністративного суду містить посилання на п. «б» ст. 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», втім вказана норма не має відношення до предмету розгляду даної справи.

Також колегія суддів звернула увагу, що позивачем заявлена позовна вимога щодо зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що є явно помилковим, оскільки описова частина позовної заяви містить вірне обґрунтування позовних вимог з посиланням на п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, приписи якого відносяться до даних обставин справи.

Зважаючи на вказане вище, колегія суддів не може дати оцінку вимозі позивача про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до приписів п. «б» ст. 13 Закону №1788-XII, починаючи з 17.08.2020, з огляду на наступне.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2000 (заява №38722/02)). «Ефективний засіб правого захисту» в розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується та приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених суду повноважень законодавцем.

Згідно з п. 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 №21-87а13).

Тобто, призначення та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

В той же час, вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача саме призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №1788-XII, починаючи з 17.08.2020 не підлягають задоволенню, оскільки на даній стадії вони є передчасними і призведуть до втручання в дискреційні повноваження відповідача щодо обчислення сумарного стажу роботи, зокрема пільгового, для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Колегія суддів звертає увагу, що судом не обчислюється дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, оскільки суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 124 Конституції України, виконує виключно функцію правосуддя і є органом судової гілки влади, не має право перебирати на себе повноваження, виконання яких покладено на органи виконавчої влади, до якої відноситься відповідач, який і повинен вирішити питання щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії позивачу, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені під час розгляду заяви позивача, а тому, колегія суддів вважає, що з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.08.2020 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №1788-XII, з урахуванням висновків суду, наведених у даній постанові.

Посилання відповідача на те що, ухвалою Луганського окружного адміністративного суду відкрито провадження у зразковій справі №360/3611/20 за позовом ОСОБА 1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним і скасування рішення, не береться колегією суддів до уваги, оскільки обставини даної справи відмінні від обставин справи №360/3611/20.

Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими призвело до помилкового задоволення позовних вимог, а відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати, та у задоволенні такої позовної вимоги відмовити, разом з тим, вийти за межі позовних вимог визнати протиправними та скасувати два вказані рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.08.2020 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, з урахуванням висновків суду, наведених у даній постанові.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд. -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити частково

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 скасувати.

Вийти за межі позовних вимог та адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №18 від 21.08.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №18 від 21.08.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «в» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XI.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 серпня 2020 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, з урахуванням висновків суду, наведених у даній постанові.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан