Справа № 640/6064/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6064/20 Суддя (судді) першої інстанції: Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

за участю секретаря Масловської К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання апеляційну скаргу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року

у справі № 640/6064/20 (розглянуто у письмовому провадженні)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32"

до відповідача Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправними та скасування постанов, визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" (надалі - позивач, ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - відповідач), в якому просив суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог: визнати протиправними та скасувати постанови Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 24.12.2019 прийняті державним виконавцем Яворським Олександром Миколайовичем:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 12.02.2020 ВП №61261197 про стягнення виконавчого збору у розмірі 259090,40 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 13.02.2020 ВП №61263480 про відкриття виконавчого провадження;

- визнати неправомірними дії відповідача щодо примусового стягнення виконавчого збору в розмірі 259976,50 грн. з рахунку позивача у зведеному виконавчому провадженні №61476221.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно винесено оскаржувані постанови, оскільки виконавчі дії ним не вчинялись, а виконавчий документ повернуто стягувачу у день відкриття виконавчого провадження. Виконавчий документ в подальшому пред`явлено стягувачем для виконання приватним виконавцем. позивачем зазначено, що внаслідок протиправних дій відповідача щодо стягнення виконавчого збору, з позивача стягнуто двічі суму у розмірі 10% боргу у вигляді виконавчого збору та винагороди приватного виконавця на підставі одного і того ж виконавчого документа, що суперечить вимогам законодавства.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" - задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.02.2020 ВП №61261197 про стягнення виконавчого збору.

Визнано протиправною та скасовано постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.02.2020 ВП №61263480 про відкриття виконавчого провадження.

Визнано неправомірними дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо примусового стягнення виконавчого збору в розмірі 259090,40 грн. (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч дев`яносто гривень 40 коп.) з рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" при примусовому виконанні постанови Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.02.2020 ВП №61261197 про стягнення виконавчого збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Присуджено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" сплачений судовий збір у розмірі 7143,36 грн. (сім тисяч сто сорок три гривні 36 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також витрати на правову допомогу у сумі 10500,00 грн. (десять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва 29 січня 2021 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом неправильно застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Крім того, апелянт зазначає, що постанова про стягнення з позивача виконавчого збору винесена відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закону №1404-VIII), в межах відкритого виконавчого провадження та з дотриманням визначених законодавством строків. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII, є підставою для винесення постанови для стягнення виконавчого збору. У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа, виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. При цьому, розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактично здійсненого стягнення, а від суми яка підлягає стягненню за рішенням суду в даному випадку.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги апелянта в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Господарським судом м. Києва видано наказ від 27.01.2020 №910/1193/19 щодо стягнення з ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - Стягувач) грошових коштів на суму 2590904,32 грн. (стор. 32 том ІІ).

На підставі заяви Стягувача від 31.10.2020 №14/5-681-20 відповідачем видано постанову про відкриття виконавчого провадження №61261197 від 12.02.2020.

Того ж дня відповідачем видано оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 12.02.2020 №61261197, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у сумі 259090,40 грн. (стор. 18 том ІІ).

Крім того, 12.02.2020 відповідачем у виконавчому провадженні №61261197 видано постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 400,00 грн. та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 69,00 грн.

Стягувачем в той же день 12.02.2020 подано Печерському РВДВС у м. Києві заяву про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі якої Відповідачем видано постанову від 12.02.2020 ВП №61261197 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.02.2020 року по виконавчому провадженню №61261197 повернуто виконавчий документ Стягувану.

В подальшому відповідачем винесено постанову від 13.02.2020 про відкриття виконавчого провадження №61263480 щодо примусового виконання постанови Печерського РВДВС у м. Києві від 12.02.2020 №61261197 про стягнення з ТОВ "ЖЕП "Щорса,32" виконавчого збору у розмірі 259090,40 грн. (стор. 214-215 том І).

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що Постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.03.2020 №61263480 об`єднано виконавчі провадження №61263333 та №61263480 у зведене виконавче провадження №61476221 (стор. 217-218 том І).

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 26.03.2020 відповідачем стягнуто з рахунку ТОВ "ЖЕП "Щорса,32" суму в розмірі 259976,50 грн., що підтверджується копією банківської виписки (стор. 143 том І).

Відповідачем 02.04.2020 видано постанову про закінчення виконавчого провадження №61236480 з підстав повного утримання виконавчого збору у сумі 259090,40 грн. (стор. 141-142 том І).

Разом з тим, Позивачем зазначено про те, що після повернення Відповідачем наказу Господарського суду м. Києва від 27.01.2020 №910/1193/19 Стягувачу, останнім пред`явлено даний виконавчий документ для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Дем`янченку Євгенію Станіславовичу.

Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дем`янченком Є.С. видано постанову від 13.02.2020 ВП №61265720 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.01.2020 №910/1193/19. Пунктом 4 даної постанови повідомлено про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 259090,43 грн. (стор. 40-42 том І).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дем`янченка Є.С. від 17.03.2020 ВП №61265720 закінчено виконавче провадження з підстав повного виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.01.2020 №910/1193/19, а також основної винагороди (у сумі 259090,43 грн.) і витрат виконавчого провадження в сумі 2851278,47 грн. (стор. 128-134 том І).

Позивачем зазначено про те, що протиправне прийняття відповідачем оскаржуваних постанов та вчинення дій щодо стягнення з ТОВ "ЖЕП "Щорса,32" виконавчого збору призвело до подвійного стягнення з боржника суми виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця на підставі одного і того ж виконавчого документа, чим порушено права позивача.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець не стягнув у примусовому порядку суму, зазначену у виконавчому листі, тобто фактичного виконання виконавчого документа не відбулось, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з позивача виконавчого збору, а тому постанова відповідача про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження підлягає скасуванню, як протиправна.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.02.2016 року № 1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII, у відповідній редакції).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) складає сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, які спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно із частиною 5 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Колегія суддів звертає увагу, що Закон №1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до Законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Так, приписи частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Наведені приписи частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Разом з тим, як передбачено частиною 2 статті 27 №1404-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому, пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону №1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

Згідно з приписами Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору.

Таким чином, законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Тобто, при стягненні виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Також колегія суддів враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 11.03.2020 року по справі № 2540/3203/18, відповідно до якого обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

За своїм змістом виконавчий збір є винагородою виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

У справі встановлено, що наказ від 27.01.2020 №910/1193/19 відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII повернутий стягувачу за його письмовою заявою, що підтверджується постановою від 12.02.2020 року.

При цьому, під час розгляду справи встановлено, що державний виконавець не стягнув у примусовому порядку суму, зазначену у виконавчому листі, тобто фактичного виконання виконавчого документа не відбулось.

Крім того, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору у тому розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові, оскільки це не узгоджується із вимогами частини 2 статті 27 Закону №1404-VIII щодо розміру виконавчого збору.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 12.02.2020 в межах виконавчого провадження ВП №61261197 винесена відповідачем необґрунтовано, з порушенням норм законодавства України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, як протиправна.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано з додержанням норм матеріального та процесуального права зроблено висновок про задоволення позовних вимог позивача частково.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк