Справа № 520/14903/2020
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 р.Справа № 520/14903/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРСО ТАУН" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., м. Харків по справі № 520/14903/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРСО ТАУН"

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області третя особа Харківська міська рада

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОРСО ТАУН", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, 3-тя особа Харківська міська рада, в якому просив суд:

- визнати дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, щодо відмови ТОВ «КОРСО ТАУН» у внесенні змін до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:00010, загальною площею 0,1607 Га, розташованої по пр. Гагаріна 104 в м. Харкові, а саме встановленні для цієї земельної ділянки коду Класифікації видів цільового призначення земель 12.04. - не законними;

- зобов`язати відділ у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області внести зміни до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:00010, загальною площею 0,1607 Га, розташованої по пр. Гагаріна 104 в м. Харкові, а саме встановити для цієї земельної ділянки код Класифікації видів цільового призначення земель 12.04.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРСО ТАУН" відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що ТОВ «КОРСО ТАУН» набуло право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 68,1 кв. м, яка розташована за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 104, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83828698 від 30.03.2017 та розміщується на земельній ділянці загальною площею 0,1607 га з кадастровим номером :06:001:0001. Зазначене нерухоме майно являє собою автомобільну заправну станцію та використовується позивачем для експлуатації та обслуговування АЗС. 17.08.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0001, площею 0,1607 га, а саме встановлення коду класифікації видів цільового призначення земель 12.04 (для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства), з метою приведення у відповідність (адаптування) коду цільового використання землі за застарілим класифікатором (УКЦВЗ) до коду за новим класифікатором (КВЦПЗ). Рішенням Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 19.08.2020 № РВ-020 відмовлено ТОВ «КОРСО ТАУН» у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0001, площею 1607 кв.м, розташованої по пр. Гагаріна, 104 у м. Харкові, а саме встановлення коду Класифікації видів цільового призначення земель 12.04. Вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки такі дії відповідача прямо порушують права позивача та впливають на його обов`язки, оскільки відсутність в відомостях ДЗК про спірну земельну ділянку коду Класифікації видів цільового призначення земель за новим класифікатором (КВЦПЗ) призводить до неправильного розрахунку нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є власником нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площе. 68,1 кв. м по пр. Гагаріна, 104 у м. Харкові , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83828698 від 30.03.2017 та розміщується на земельній ділянці, загальною площею 0,1607 га з кадастровим номером :06:001:0001.

17.08.2020 ТОВ «КОРСО ТАУН» звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою, в якій просило внести відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру про земельну ділянку по пр. Гагаріна, 104 у м. Харкові з кадастровим номером :06:001:0001, а саме внести до Державного земельного кадастру відомості про код Класифікації видів цільового призначення земель «12.04. Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства» щодо зазначеної земельної ділянки.

Рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 19.08.2020 № РВ-020 позивачу відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з таких підстав: електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа; невідповідність поданих документів законодавству; подання заявником документів не в повному обсязі, а саме відсутні такі документи: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення та електронний документ, що містить результати робіт із землеустрою.

Позивач вважає, що дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про спірну земельну ділянку, а саме встановлення коду КВЦПЗ « 12.04», є незаконними та такими, що порушують права та впливають на обов`язки позивача, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI та Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною 5 ст. 5 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, зокрема, цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Стаття 14 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлює, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про обмеження у використанні земель: вид; опис меж; площа; зміст обмеження; опис режимоутворюючого об`єкта - контури, назви та характеристики, що обумовлюють встановлення обмежень (за наявності такого об`єкта); інформація про документи, на підставі яких встановлено обмеження у використанні земель.

Як свідчать матеріали справи цільове призначення земельної ділянки по пр. Гагаріна, 104 у м. Харкові з кадастровим номером :06:001:0001 - 1.11.6 - Іншої комерційної діяльності.

Позивач звернувся до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку із кадастровим номером :06:001:0001, а саме встановлення для цієї земельної ділянки коду Класифікації видів цільового призначення земель 12.04.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що КВЦПЗ затверджено наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, зареєстровано в Мінюсті 01.11.2010 за № 1011/18306 відповідно до пункту "г" статті 15 та статті 19 Земельного кодексу України, пункту "ґ"статті 14 Закону України "Про землеустрій", підпункту 11 пункту 4 Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 № 224, та з метою забезпечення обліку земель за видами їх цільового призначення у державному земельному кадастрі.

Пунктом 1.2. КВЦПЗ встановлено, що код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі.

КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів (п. 1.4 Класифікації).

Таким чином, у Державному земельному кадастрі код земельної ділянки визначає та характеризує цільове призначення земельної ділянки. Зміна коду тягне за собою зміну цільового призначення (категорії земель та/або виду використання земельної ділянки у межах категорії земель).

Частиною 2 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру: а) щодо категорії земель:

- на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються;

- на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення;

- на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що для внесення змін до відомостей Поземельної книги щодо цільового призначення земельної ділянки, складу угідь, нормативної грошової оцінки, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) заявник подає до органу, який здійснює ведення Поземельної книги: заяву за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; оригінали документації із землеустрою, технічної документації з оцінки земель, які згідно з цим Законом є підставою для внесення таких змін (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель, що згідно з цим Законом не потребує розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки); документацію із землеустрою, на підставі якої вносяться зміни до відомостей Державного земельного кадастру, у формі електронного документа (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

Відповідно до п. 116 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (далі - Порядок) внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку, зазначених у пункті 24 цього Порядку, здійснюється шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги.

Згідно із п. 118 Порядку, внесення до Поземельної книги відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку (крім випадків, зазначених у пункті 119 цього Порядку) здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності відповідно до документації, що є підставою для внесення відповідних відомостей (змін до них) (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

В свою чергу, пунктом 121 Порядку встановлено, зокрема, що для внесення змін до відомостей про земельну ділянку змін щодо цільового призначення земельної ділянки, складу угідь, нормативної грошової оцінки, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) Державному кадастровому реєстраторові подаються: 1) заява за формою згідно з додатком 12; 2) оригінал документації із землеустрою або оцінки земель, яка є підставою для внесення таких змін (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах земель певної категорії); 3) електронний документ (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачається, що відмова у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку надається у разі, якщо: земельна ділянка розташована на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; із заявою звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам законодавства; заявлені відомості вже внесені до Поземельної книги.

Згідно із п.122 Порядку ведення Державного земельного кадастру закріплюється, що підставою для відмови у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку є: 1) розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; 2) звернення із заявою неналежної особи; 3) невідповідність поданих документів вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 пункту 111 цього Порядку.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює ведення Поземельної книги, протягом чотирнадцяти робочих днів з дати реєстрації заяви вносить до Поземельної книги інформацію про зміну відомостей про земельну ділянку або надає мотивовану відмову у внесенні таких відомостей (ч.5 ст. 26 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

За пунктами 70, 71 Порядку державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, перевіряє: повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей до Державного земельного кадастру; наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей до Державного земельного кадастру; розташування об`єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень; придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У разі відповідності заяви разом з документами вимогам, зазначеним у цьому пункті, Державний кадастровий реєстратор приймає заяву до розгляду по суті та обліковує її відповідно до пункту 71 цього Порядку.

Заяви про внесення відомостей та змін до Державного земельного кадастру обліковуються шляхом їх реєстрації у Державному земельному кадастрі з присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати їх реєстрації та створенням їх електронних копій за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У відповідності до ч.4 ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Тобто, державний кадастровий реєстратор за наведеними вище положеннями має право вчиняти одну із закріплених ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" юридично значимих дій, які здійснюються у точній відповідності до вказаного Закону та Порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що державний кадастровий реєстратор Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, розглянувши заяву позивача про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 18.08.2020 з наданими документами, встановив, що позивач не надав для внесення відповідних змін повного пакету документів, передбачених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» та виніс оскаржуване позивачем рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) про земельну ділянку від 19.08.2020 № РВ-020.

Рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 19.08.2020 № РВ-020 позивачу відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з таких підстав: електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа; невідповідність поданих документів законодавству; подання заявником документів не в повному обсязі, а саме відсутні такі документи: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення та електронний документ, що містить результати робіт із землеустрою. Також повідомлено, що наказом Держкомзему № 376 від 18.05.2010 р. передбачене цільове призначення для земельних ділянок, які в тому числі використовуються для експлуатації та обслуговування АЗС (код згідно з КВЦПЗ - 12.11 Для розміщення та експлуатації об`єктів.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що заява позивача, не відповідає формі встановленій у додатку 12 до Порядку № 1051, у зв`язку із чим у Державного кадастрового реєстратора були відсутні будь-які правові підстави вносити відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру в частині зміни коду цільового призначення земельної ділянки.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що у зв`язку із прийняттям 25.11.2016 Порядку № 489 земельні ділянки із кодом УКЦВЗ мають бути приведені у відповідність до КВЦПЗ, а саме змінено значення коду УКЦВЗ на значення коду КВЦПЗ є безпідставними, оскільки жодним нормативно-правовим актом, у тому числі й Порядком № 489, Законом № 3613, Порядком № 1051 не передбачено такого обов`язку відповідача та порядку вчинення таких дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що державний кадастровий реєстратор Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області правомірно та у відповідності до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» виніс оскаржуване рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, вимоги ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРСО ТАУН».

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року по справі № 520/14903/2020 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРСО ТАУН" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 по справі № 520/14903/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 22.04.2021 року