Справа № 640/16179/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Кондрат Л.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ГАЗВИДОБУВАННЯ" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року, суддя Катющенко В.П., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ГАЗВИДОБУВАННЯ" до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державна податкова служба України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ГАЗВИДОБУВАННЯ" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державна податкова служба України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Державної податкової служби України № 32056/31354329/2 від 03.07.2020;

- визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Полтавській області № 1661495/31354329 від 23.06.2020;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 11 від 31.05.2020, у день її подання 12.06.2020 ТОВ "ПК "Газвидобування" на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині розподілу витрат, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині щодо відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення в цій частині, а саме: стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» (, адреса: місто Київ, вул. Рилєєва, 10 А) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (, адреса: 36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4) витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

19 квітня 2021 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Полтавській області надійшов відзив на апеляційну скаргу у справі №640/16179/20 у якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Окрім того, відповідач просить здійснити заміну Головного управління ДПС у Полтавській області () на Головне управління ДПС у Полтавській області ().

Згідно з абзацом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №893 від 30 вересня 2020 року територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені заявником обґрунтування, суд дійшов висновку про задоволення заяви про заміну сторони (відповідача) її правонаступником, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Як вбачається з заяви представника Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області () Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області () є правонаступником Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області ().

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача Головне управління ДПС у Полтавській області () його правонаступником Головним управління ДПС у Полтавській області ().

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн не підтверджені належними доказами, що унеможливлює здійснення оцінки співмірності наданих послуг зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч.3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на положення ч.6 та ч.7 КАС України, відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 134 КАС України вказано, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу понесених при розгляді справи у суді першої інстанції представником відповідача надано наступні документи, а саме: договір від 10.07.2020 № 10-07/2020 про надання правової допомоги; додаткову угоду № 3 від 10.07.2020 до договору від 10.07.2020 №10-07/2020; платіжне доручення від 14.07.2020 № 21; акт приймання-передачі послуг правової допомоги від 16.12.2020; перелік послуг правової допомоги, що надаються по договору від 10.07.2020 № 10-07/2020 в рамках додаткової угоди № 3 від 10.07.2020.

За умовами договору від 10.07.2020 № 10-07/2020, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Форум" та ТОВ "ПК "Газвидобування" (далі - Клієнт), виконання послуг з надання правової допомоги за цим договором доручено адвокату Насупі Оксані Валеріївні (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8799/10 від 07.02.2020, виданого Радою адвокатів Київської області на підставі рішенням від 07.02.2020 №78).

Згідно з підпунктом 3.1, 3.2 пункту 3 вказаного договору вартість правової допомоги за цим договором складається із: а) суми гонорару, що виплачується Клієнтом Об`єднанню; б) сум, що виплачуються Клієнтом Об`єднанню як покриття фактичних витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги за цим договором. За надання правової допомоги Клієнт виплачує Об`єднанню гонорар (винагороду за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги Клієнту), що визначається у фіксованому розмірі, погодженому сторонами в додаткових угодах до договору.

Підпунктом 3.5 договору визначено, що факт надання правової допомоги, а також її оплати, засвідчується актом прийому-передачі наданих послуг, який підписується Сторонами.

У відповідності до змісту Додаткової угоди № 3 до договору від 10.07.2020 № 10-07/2020 Сторонами визначено зобов`язання Об`єднання надати Клієнту консультаційні та правові послуги та здійснити представництво Клієнта в Окружному адміністративному суді міста Києва, відповідно до умов Договору, по справі:

"- про визнання протиправним та скасування рішення за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Державної податкової служби України № 32056/31354329/2 від 03.07.2020;

- визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області № 1661495/31354329 від 23.06.2020;

- зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 11 від 31.05.2020, у день її подання 12.06.2020 ТОВ "ПК "ГАЗВИДОБУВАННЯ" на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних".

Пунктом 2 Додаткової угоди № 3 Сторони погодили, що за надання правової допомоги, визначеної пунктом 1 цієї Додаткової угоди, Клієнт сплачує Об`єднанню гонорар у розмірі 10000 грн, який включає в себе надання таких правових послуг: за підготовку та складання процесуальних документів по Справі, аналіз та роботу з документами (доказами, що обґрунтовують позовні вимоги) - 5000 грн, за представництво інтересів Клієнта в Окружному адміністративному суді міста Києва в рамках судового супроводу Справи - 5000 грн.

Відповідно до пункту 3 Додаткової угоди № 3 гонорар сплачується у повному розмірі протягом 10 робочих днів з дати підписання зазначеної Додаткової угоди.

Зі змісту договору від 10.07.2020 № 10-07/2020 про надання правової допомоги вбачається, що як факт надання правової допомоги, так і її оплата, засвідчуються актом прийому-передачі наданих послуг, в той час, як зазначення у Додатковій угоді послуг, які зобов`язується надати Клієнту Об`єднання, не підміняє собою обов`язку складання акту прийому-передачі наданих послуг та підписання його Сторонами за результатами вирішення Справи.

До матеріалів справи представником позивача долучено акт прийому-передачі послуг правової допомоги від 16.12.2020 за надання Об`єднанням правничої допомоги під час розгляду судом адміністративної справи № 640/16179/20.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що позивачем не надано акт прийому-передачі саме з детальним описом наданих правових послуг, а з наданого представником позивача акт прийому-передачі послуг правової допомоги від 16.12.2020 не можливо встановлення співмірності сплаченої позивачем суми у розмірі 10000,00 грн, колегія суддів зазначає, що пунктом 2 Додаткової угоди № 3 Сторони погодили, що за надання правової допомоги, визначеної пунктом 1 цієї Додаткової угоди, Клієнт сплачує Об`єднанню гонорар у розмірі 10000 грн, який включає в себе надання таких правових послуг: за підготовку та складання процесуальних документів по Справі, аналіз та роботу з документами (доказами, що обґрунтовують позовні вимоги) - 5000 грн, за представництво інтересів Клієнта в Окружному адміністративному суді міста Києва в рамках судового супроводу Справи - 5000 грн.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, витрати понесені ТОВ "Промислова компанія "ГАЗВИДОБУВАННЯ" на правничу допомогу підтверджено вищезазначеними доказами.

Щодо співмірності розміру витрат позивачач на оплату послуг адвокатів, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на те, що витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та не співрозмірними з витраченим часом та обсягом наданих послуг представником ТОВ "Промислова компанія "ГАЗВИДОБУВАННЯ".

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.03.2018 року у справі №815/4300/17 (73021615) та від 11.04.2018 року у справі №814/698/16 (73356068).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначалось вище, чинне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У даному випадку колегія суддів зазначає, що дана справа є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглянута судом без проведення судових засідань.

Окрім того, представником позивача було подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги подані суду докази наявності понесених позивачем судових витрат та враховуючи складність адміністративної справи, обсяг та зміст наданих послуг, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача, шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ГАЗВИДОБУВАННЯ" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

Згідно із ч. 1 ст. 47 Бюджетного кодексу України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ГАЗВИДОБУВАННЯ".

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права, що стало підставою для неправильного вирішення питання в частині розподілу судових витрат, а тому рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині постанов про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ГАЗВИДОБУВАННЯ" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ГАЗВИДОБУВАННЯ" задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року скасувати в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ГАЗВИДОБУВАННЯ" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ГАЗВИДОБУВАННЯ" » (, адреса: 04073, м. Київ, вул. Рилєєва, 10 А) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (, адреса: 36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4).

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.