Справа № 640/4356/20
Суддя: Мамедова Ю.Т.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 квітня 2021 року №640/4356/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продмаркет Трейд» до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказу та податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Продмаркет Трейд» (далі - позивач, ТОВ «Продмаркет Трейд») до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Тернопільській області) у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Головного управління ДПС у Тернопільській області Лісницького В.В. № 798 від 12.12.2019 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Продмаркет Трейд» за адресою провадження діяльності: м. Тернопіль, вул. Промислова, 20 (літ. Д)»;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 11.01.2020 № , (далі - оскаржуване податкове повідомлення-рішення та наказ).

Ухвалою суду від 02.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі № 640/4356/20 (далі - справа), яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що по-перше: наказ відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки такий не містить підстав для проведення фактичної перевірки ТОВ «Продмаркет Трейд», по-друге: оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, адже таке прийняте відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувані податкове повідомлення-рішення та наказ прийняті ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

12 грудня 2019 року відповідачем на підставі наказу № 798 здійснено вихід за адресою: м. Тернопіль, вул. Промислова, 20 (літ. Д), де здійснює свою діяльність ТОВ «Промаркет Трейд» для проведення фактичної перевірки останнього, з питань наявності ліцензій на право здійснення оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, виявлення порушень встановлених правил торгівлі підакцизними товарами, маркування підакцизних товарів, дотримання встановлених мінімальних оптово-роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, а також інших питань.

В ході перевірки, відповідачем встановлено факт зберігання алкогольних напоїв позначених маркою акцизного податку із ознаками підробки, у зв`язку з чим старшим оперуповноваженим з особливо важливих справ Оперативного управління Головного управління ДФС у Тернопільській області Покропивним Степаном Михайловичем , в складському приміщенні позивача, яке знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Промислова, 20 (літ. Д), вилучено алкогольні напої з ознаками підробки та відповідно складено протокол вилучення.

20 грудня 2019 року відповідачем за результатами фактичної перевірки складено Акт № 499/19-00-32-01/41737595 «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової, роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального» (далі - Акт перевірки), який того ж дня позивачем отримано наручно в приміщенні Головного управління ДПС у Тернопільській області.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем положень статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

08 січня 2020 року, в межах строку передбаченого Податковим кодексом України позивачем подано відповідачу заперечення на акт перевірки.

17 січня 2020 року позивачем отримано поштою податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області № від 11.01.2020, яким застосовано до позивача штрафні санкції в сумі 127 446,00 грн.

23 січня 2020 року позивачем отримано поштою лист відповідача № 28/6/19-00-32-01/1310 від 20.01.2020 «Про розгляд заперечення», зі змісту якого вбачається, що подані заперечення на акт перевірки залишені без розгляду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Щодо підстав для призначення та проведення ГУ ДПС у Тернопільській області фактичної перевірки ТОВ «Продмаркет Трейд».

Під час проведення податкових перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу повинні діяти у межах повноважень визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що юридичною підставою для проведення фактичної перевірки позивача є - п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Відповідно до п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.

Передумовою проведення фактичної перевірки, з підстав передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття наказу № 798 від 12.12.2019 та проведення фактичної перевірки позивача слугувала інформація про порушення позивачем вимог податкового та/або іншого законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

У наказі про призначення перевірки, відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена відповідачем.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у ГУ ДПС у Тернопільській області були відсутні правові підстави в розумінні підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України для проведення фактичної перевірки позивача, за результатами якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Вказана позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 08.04.2021 у справі № 640/21528/19, від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19, від 18.12.2018 у справі № 820/4895/18.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 по справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого:

Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Окрім того, Верховний Суд у вищевказаній постанові дійшов висновку, що у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суд, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу в.о. начальника Головного управління ДПС у Тернопільській області Лісницького В.В. № 798 від 12.12.2019 не підлягають задоволенню.

Водночас, виходячи з відсутності підстав для призначення та проведення перевірки ТОВ «Продмаркет Трейд» згідно п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, а також враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаній постанові від 21.02.2020 по справі № 826/17123/18, суд дійшов висновку, що такі обставини є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 11.01.2020 № .

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 11.01.2020 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Акт перевірки позивачем отримано наручно 20.12.2019. Після ознайомлення з Актом ТОВ «Продмаркет Трейд» користуючись своїм правом передбаченим п. 86.7 ст. 86 ПК України 08.01.2020 (на дев`ятий робочий день після отримання Акта перевірки) направлено поштою до Головного управління ДПС у Тернопільській області, заперечення на Акт перевірки.

Однак, вже 17.01.2020 позивачем отримано поштою оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 11.01.2020 прийняте на підставі Акта перевірки та згодом (23.01.2020) лист відповідача № 28/6/19-00-32-01/1310 від 20.01.2020 про залишення заперечень на акт перевірки без розгляду.

Відповідно до абз. 1, 3, 4 п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Таким чином, аналізуючи норми податкового законодавства в частині, що стосується прийняття податкових повідомлень-рішень, вбачається, що такі рішення приймаються керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків.

Тобто, законодавством чітко визначено порядок, строки та підстави прийняття податкового повідомлення-рішення, за результатами перевірки діяльності платників податків, які оформлені відповідним актом та свідчать про порушення вимог законодавства.

Разом з тим, судом з аналізу матеріалів справи встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене ГУ ДПС у Тернопільській області 11.01.2020 (тобто до закінчення 15 робочих днів встановлених для його прийняття) при цьому, відповідачем не взято до уваги той факт, що ТОВ «Продмаркет Трейд» (місцезнаходженням якого є саме м. Київ) скористалося своїм правом передбаченим ст. 86 ПК України та направило поштою на адресу відповідача заперечення на акт перевірки в останні дні встановленого для цього законом строку, що з урахуванням часу необхідного для поштового пересилання відповідної кореспонденції унеможливлювало прийняття відповідачем сіпрного податкового повідомлення-рішення 11.01.2020, з урахуванням того, що закінчення визначеного законом строку для прийняття відповідного рішення припадало на 15.01.2020.

Таким чином, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідач діяв не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, оскільки умисно порушив право позивача щодо розгляду його заперечень на акт перевірки, які були подані останнім у встановленому законодавством порядку та строки.

Так, Верховний Суд в постанові від 20.11.2018 по справі № 813/6456/15 зазначив, що ОДПІ не було дотримано положення пунктів 86.2, 86.7, 86.8 статті 86 ПК України під час складання акту камеральної перевірки, його направлення платнику податків та прийняття податкового повідомлення - рішення, у зв`язку з чим суди дійшли правильного висновку про протиправність податкових повідомлень - рішень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наведені вище обставини також є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 11.01.2020 № .

Щодо висновків Акта перевірки про порушення позивачем вимог статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Як вбачається зі змісту акту перевірки, 12.12.2019 в місті зберігання оптових партій алкогольних напоїв, що розташоване за адресою: м. Тернопіль, вул. Промислова, 20 (літ. Д), де здійснює свою діяльність ТОВ «Промаркет Трейд» встановлено зберігання алкогольних напоїв позначених марками акцизного податку із ознаками підробки, а саме: Горілки «М`янка класична» місткістю 0,25 л., міцністю 40% оборотів, виробник ТОВ «НВП «ГЕТЬМАН», дата виробництва 08.07.2019, в кількості 937 штук, ціна за пляшку горілки становить 33,00 грн. згідно з видатковою накладною № 268 від 08.10.2019 та Горілки «М`янка білий шовк» місткістю 0,25 л., міцністю 40% оборотів, виробник ТОВ «НВП «ГЕТЬМАН», дата виробництва 08.07.2019, в кількості 994 штук, ціна за пляшку горілки становить 33,00 грн. згідно з видатковою накладною № 268 від 08.10.2019.

Основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

За правилами п.п. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з п.п. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Згідно з п. 226.1 ст. 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Відповідно до пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

З аналізу акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено факт зберігання алкогольних напоїв позначених марками акцизного податку із ознаками підробки та зроблено висновок про порушення ТОВ «Продмаркет Трейд» статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

При цьому, в Акті перевірки відсутні посилання на докази, які б підтверджували той факт, що алкогольні напої, вказані в Акті, позначені саме підробленими марками акцизного податку.

З вищенаведеного чітко вбачається, що посадовими особами ГУ ДПС у Тернопільській області, які проводили фактичну перевірку ТОВ «Продмаркет Трейд», не встановлено факт зберігання позивачем алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку, а лише зроблено припущення, що алкогольні напої, які зазначені в Акті перевірки, позначені марками акцизного податку із ознаками підробки.

Тобто, суд приходить до висновку, що під час проведення фактичної перевірки, контролюючим органом не встановлено порушення позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

У зв`язку з тим, що посадовими особами ГУ ДПС у Тернопільській області під час проведення перевірки не встановлено порушення позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, таким чином, висновки акту перевірки про порушення ТОВ «Продмаркет Трейд» вимог ст. 11 вказаного закону, а саме зберігання алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку, є безпідставними.

В свою чергу, застосування штрафних санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, у даному випадку, можливо лише за умови встановлення та доведення складу правопорушення, а саме здійснення зберігання алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку. Відтак склад правопорушення буде мати місце у разі сукупності ознак - наявності алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку та факту зберігання такої продукції, зафіксованого у порядку визначеному діючим законодавством.

За результатами проведеної Головним управлінням ДПС у Тернопільській області спірної фактичної перевірки позивача, наявність вказаної вище сукупності ознак (складу правопорушення) відповідачем не доведено.

За таких обставин, суд вбачає наявними всі правові підстави для визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки останнє прийнято з посиланням виключно на акт перевірки, без будь-яких інших доказів порушень ТОВ «Продмаркет Трейд» вимог ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити на невідповідності норми закону, на підставі якої до позивача застосовано штрафні санкції, фактичним обставинам та розміру накладеного штрафу з огляну на наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, на підставі акту перевірки встановлено порушення ТОВ «Продмаркет Трейд» статті 11 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» із змінами та доповненнями та на підставі п. п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» застосовано до позивача штрафні санкції в сумі 127 446,00 грн.

Крім того, абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначено у якості підстави притягнення позивача до відповідальності і у Розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, який є невід`ємною частиною оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 11.01.2020.

При цьому, у вказаному вище Розрахунку штрафних санкцій зазначено, що позивача притягнуто до відповідальності саме за зберігання алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку, за що на останнього накладено штраф у розмірі 200 відсотків вартості відповідного товару.

Разом з тим, наведеним вище абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» передбачено застосування до суб`єктів господарювання фінансових санкцій за абсолютно інше порушення, ніж те, за яке оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням притягнуто до відповідальності позивача.

Зокрема, абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог ч.2 ст. ст. 15 цього Закону щодо реалізації (передачі) ферментованої тютюнової сировини на експорт або виробникам тютюнових виробів у розмірі 50 відсотків вартості партії відвантаженого товару.

Таким чином, визначена у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні та доданому до нього Розрахунку штрафних санкцій, законодавча підстава (норма) застосування до ТОВ «Продмаркет Трейд» відповідальності у вигляді штрафу, не відповідає суті начебто вчиненого позивачем правопорушення та розміру застосованого до останнього стягнення.

Таким чином, вищенаведені обставини у сукупності вказують на наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 11.01.2020.

Отже, зважаючи на вище викладені норми та з`ясовані обставини, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 11.01.2020 відповідачем прийнято протиправно, а тому, як наслідок, підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Продмаркет Трейд» до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказу та податкового повідомлення-рішення є таким, що підлягає задоволенню частково. А саме, в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 12.12.2019 № 798 суд відмовляє, водночас позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № від 11.01.2020 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до платіжного доручення від 20.02.2020 № 20327 позивачем сплачено судовий збір на суму 4 204,00 грн.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 4 204,00 грн. підлягають стягненню на його користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 2 102,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у Тернопільській області.

Що стосується відшкодування на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, на підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Представником позивача подано до суду клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на правову допомогу. На підтвердження таких витрат до клопотання додано належним чином завірені копії: Договору про надання правової допомоги № б/н від 01.04.2019; Додаткової угоди № б/н від 18.01.2020 до Договору про надання правової допомоги № б/н від 01.04.2019; акта приймання-передачі наданих послуг по Договору від 01.04.2019; рахунка на оплату від 23.03.2021 № 16; платіжного доручення від 23.03.2021 № 15340 на суму 15 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за правову допомогу, пов. з оскарж. Окр. Адмінсуду м. Києва податк. ПР ГУ ДПС у Терн. обл. від 11.01.2020 № по рах. № 16 від 23.03.2021».

Зі змісту п. 1 наданої суду Додаткової угоди № б/н від 18.01.2020 до Договору про надання правової допомоги № б/н від 01.04.2019 вбачається, що сторони дійшли згоди, що окрім доручень, наведених в пункті 1.2. Договору про надання правової допомоги від 01.04.2019 № б/н, адвокат зобов`язується надавати позивачу правову допомогу, пов`язану з оскарження до Окружного адміністративного суду м. Києва (визнання протиправним та скасування) податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 11.01.2020 № .

В пункті 3 вищевказаної Додаткової угоди сторони погодили, що розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги позивачу, передбаченої пунктами 1 та 2 даної Додаткової угоди, становить 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Верховний Суд в постанові від 28.12.2020 по справі № 640/18402/19 дійшов висновку, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Частинами п`ятою - сьомою статті 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту положень частини шостої та сьомої статті 134 КАС України чітко вбачається, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

Верховний Суд в постанові від 24.09.2020 по справі № 904/3583/19 дійшов правового висновку, що суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Як було вказано вище та встановлено судом, в матеріалах справи містяться докази сплати позивачем коштів за надання послуг з правової допомоги, пов`язаної саме з оскарженням до Окружного адміністративного суду м. Києва (визнання протиправним та скасування) податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 11.01.2020 № .

Таким чином, оскільки вказана позовна вимога задоволена повністю, такі витрати підлягають стягненню в повному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В свою чергу, відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги та доказів неспівмірності таких витрат.

Враховуючи наведені норми, а також правовий висновок Верховного Суду, викладений у вищевказаній постанові, суд не має права з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу між сторонами.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Продмаркет Трейд» (місцезнаходження: 03062, місто Київ, вул. Куренівська, будинок 14-Б; ) до Головного управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: 46021, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1; ) про визнання протиправними та скасування наказу та податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 11.01.2020 № .

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

4. Стягнути на корись Товариства з обмеженою відповідальністю «Продмаркет Трейд» понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області.

5. Стягнути на корись Товариства з обмеженою відповідальністю «Продмаркет Трейд» понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко