Справа № 540/1152/20
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1152/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтовича І.І.,

при секретарі: Бондарчук О.О.,

за участю:

представника позивача - Ангеліна І.І.,

представника відповідача - Литовської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

06 травня 2020 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі відповідач, ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), у якій просить визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 17.01.2020 року № на суму 24873,29 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 17.01.2020 року № на суму 59039,90 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 17.01.2020 року № на суму 4919,06 грн.;

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що в період з 28.10.2019 року по 15.11.2019 року посадовою особою відповідача проведено документальну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, за результатами якої складено акт №97/21-22-33-05/ НОМЕР_1 від 22.11.2019 року. За висновками акта перевірки №97/21-22-33-05/ НОМЕР_1 від 22.11.2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.01.2020 року №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 24873,29 грн., №05, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 59039,90 грн., №, яким позивачу збільшено зобов`язання з військового збору на суму 4919,06 грн., податкову вимогу про сплату боргу від 17.01.2020 р. №Ф- на суму 40726.47 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником, своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 17.01.2020 р. на суму 5262,17 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок від 17.01.2020 р. № на суму 255 грн. Предметом спору в даній справі є правомірність податкових повідомлень-рішень від 17.01.2020 року №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 24 873,29 грн., №05, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 59 039.90 грн., №, яким позивачу збільшено зобов`язання з військового збору на суму 4 919,06 грн. Позивач стверджує, що спірні податкові повідомлення-рішення є наслідком того, що податковим органом не враховано витрати пов`язані з придбанням дизельних паливно-мастильних матеріалів для легкового автомобіля Renault KANGOO з причепом УВН, який використовувався в господарській діяльності позивача, а самі витрати підтверджено належними первинними документами. Окремо позивач звертає увагу, що відповідач помилково здійснив нарахування податку з доходів фізичних осіб з 01.04.2018 року по 31.12.2018 року, оскільки в цей період позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку третьої групи. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для ухвалення судового рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 08.05.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 29.05.2020 о 09:30 год.

Ухвалою суду від 29.05.2020 задоволено клопотання представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання. Розгляд справи відкладено на 12.06.2020 о 10:30 год.

12.06.2020, зупинено провадження у даній адміністративній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 540/571/20.

15.01.2021, представником відповідача подано клопотання про поновлення провадження у справі.

Розгляд клопотання представника відповідача про поновлення провадження у справі призначено на 25.01.2021 о 10:45 год.

25.01.2021, сторони у судове засідання не з`явилися. Розгляд справи відкладено на 11.02.2021 о 09:30 год.

Ухвалою суду від 11.02.2021, у зв`язку із неявкою позивача у судове засідання та відсутністю у суду доказів про належне повідомлення позивача про розгляд справи призначеної на 11.02.2021 о 09:30 год.

Також даною ухвалою поновлено провадження у справі №540/1152/20 та призначено підготовче судове засідання на 25.02.2021 о 09:30 год.

25.02.2021,ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. Відкладено розгляд справи у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про вручення позивачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Призначено підготовче судове засідання на 16 березня 2021 року о 09:30 год.

Ухвалою суду від 16.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 квітня 2021 року о 10:30 год.

24 лютого 2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнаються з таких підстав. Спірні рішення винесені на підставі акта документальної планової виїзної перевірки №97/21-22-33-05/ НОМЕР_1 від 22.11.2019 року, яким зафіксовано порушення позивачем податкового обліку, шляхом відображення витрат, які не включаються до валових витрат підприємця. Також зафіксовано порушення позивачем порядку формування витрат для цілей оподаткування, оскільки частина витрат взагалі не підтверджена жодним первинним документом. Використання позивачем у своїй господарській діяльності власного легкового автомобіля не підтверджена жодним документом, натомість такий автомобіль не відображено в повідомленні про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП за 2017-2018 року. Позивач при формуванні валових витрат відносив до них в 2018 році витрати з поліпшення родючості ґрунтів на орендованих у фізичних осіб земельних ділянках, які сам позивач надав у суборенду ФГ «Фаворит» на підставі договору суборенди від 22.06.2018 року. Наведені порушення податкового законодавства стали підставою для визначення позивачу грошових зобов`язань з ПДВ, податку з доходів фізичних осіб та з військового збору. Стосовно твердження позивача про перебування його в період з 01.04.2018 року по 31.12.2018 року на спрощеній системі оподаткування, то така позиція не заслуговує на увагу, оскільки рішенням ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 09.01.2020р. №111/21-22-50-13/ НОМЕР_1 виключено позивача з реєстру платників єдиного податку з 01.04.2018р. відповідно до п.299.11 ст.299 ПК України.

Розглянувши надані документи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

На підставі направлення від 22.10.2019 №155, виданого ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі відповідно до пп.20.1.4 п.20.1.ст.20. пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1. п.77.4 ст.77 ПК України, наказу ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 02.10.2019 №199, плану-графіка про проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2017 по 31.12.2018. правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018. валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

Копію наказу № 199 від 02.10.2019 року та письмове повідомлення від 02.10.2019 року №72/21-22-13-04 про проведення документальної планової перевірки направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника 27.02.2019 року, лист вручено особисто під підпис 03.10.2019 року.

Направлення від 22.10.2019 року № 155 на проведення документальної планової перевірки платника податків ОСОБА_1 пред`явлено 28 жовтня 2019 року платнику податків особисто під підпис.

Строк проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 продовжено терміном на 5 робочих днів наказом ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 07.11.2019 № 336. Копію наказу вручено 08.11.2019 р.

Перевірка фактично проводилась з 28.10.2019 по 15.11.2019.

Наказ на проведення перевірки, а також порядок проведення перевірки платником податків не оскаржуються та не є предметом розгляду в даній справі.

За результатами перевірки складено акт «Про результати документальної планової перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.17 - 31.12.18, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.17 - 31.12.18» №97/21-22-33-05/ НОМЕР_1 від 22.11.2019 року.

Висновками акту перевірки, в частині яка оскаржується позивачем в даній справі є:

- в порушення до п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 розділу IV ПК України встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб з чистого річного оподатковуваного доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 39359,93 грн., (в тому числі за 2017 рік на суму 9739,50 грн., за 2018 рік на суму 29620,43 грн.);

- в порушення п. 184.7 ст. 184, п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188 ПК України, ФОП ОСОБА_1 допущено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 16582,19 грн., в т.ч.:

травень 2017 року - на 1783,34 грн.;

червень 2017 року-на 1061,67 грн.;

липень 17 року - на 2050,02 грн.;

серпень 2017 року - на 2050 грн.;

вересень 2017 року - на 1055,00 грн.;

жовтень 2017 року-на 1194,99 грн.;

листопад 2017 року - на 1194,99 грн.;

березень 2018 року-на 1016,00 грн.;

квітень 2018 року - на 1269,99 грн.;

травень 2018 року - на 863,34 грн.;

червень 2018 року-на 1298,01 грн.;

липень 2018 року - на 863,34 грн.;

серпень 2018 року - на 881,5 грн.;

- в порушення п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд.10 розд. XX ПК України занижено суму військового збору з чистого річного оподатковуваного доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 3279,40 грн. ( у т.ч. на 811,01 грн. у 2017 році та на 2468,36 грн. у 2018 році).

На підставі висновків акта перевірки №97/21-22-33-05/ НОМЕР_1 від 22.11.2019 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.01.2020 року №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 24873,29 грн., №05, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 59039,90 грн., №, яким позивачу збільшено зобов`язання з військового збору на суму 4919,06 грн.

Заперечення на акт перевірки та скарга до ДПС України про скасування податкових повідомлень-рішень позитивних наслідків не мали.

Позивач не погодився з правомірністю спірних податкових повідомлень-рішень та звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні справи по суті суд враховує наступне.

Підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України (тут і надалі положення Кодексу наводяться в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до приписів підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п.75.1 ст.75 ПК України).

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (п. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України).

Статтею 77 Податкового кодексу України визначено порядок проведення документальних планових перевірок.

Зокрема, відповідно до п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік (п. 72.1 ст. 72 ПК України).

Пунктом 5 Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 № 524 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.2015 за № 751/27196 встановлено, що затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Відповідно до п. 77.4 ст. 77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Позивачем не ставиться під сумнів правомірність проведення документальної планової виїзної перевірки, а судом не встановлено протилежного.

Сторонами не заперечується, що підставами для визначення позивачу грошових зобов`язань з ПДВ, податку з доходів фізичних осіб та з військового збору є:

1) Віднесення до витрат 51950 грн. в 2017 році та 30960,82 грн. в 2018 році - вартості дизельного пального, яке використовувалось для заправки власного легкового автомобіля Renault KANGOO, використання якого у господарській діяльності позивача не підтверджено первинними документами.

2) Витрати в розмірі 2119,43 грн., з суми витрат які відображено в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік (графа 5 додаток Ф2 до декларації) не підтверджена жодним первинним документом.

3) Витрати на поліпшення орендованих земельних ділянок у 2018 році за рахунок використання хімікатів придбаних в 2018 році на суму 213841,74 грн. Земельні ділянки 22.06.2018 році передано в суборенду ФГ «Фаворит 76», позивач не використовує дані земельні ділянки у своїй господарській діяльності.

Щодо віднесення до витрат 51950 грн. в 2017 році та 30960,82 грн. в 2018 році - вартості дизельного пального, яке використовувалось для заправки власного легкового автомобіля Renault KANGOO суд зазначає наступне.

Відповідно до п.184.7 ст. 184 ПК України, якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов`язаний визначити податкові зобов`язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

…

витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту;

документально не підтверджені витрати (пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України).

Як передбачає пп.177.4.6 п.177.4 ст.177 ПК України, зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів, реконструкцію, модернізацію та інші види поліпшення основних засобів (крім поточного ремонту).

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення поточного ремонту; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові автомобілі.

Згідно з п.8.1. розділу 8 Порядку обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Мінфіну №1588 від 09.12.2011 року (далі - Порядок №1588) платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України (п.8.2 розд.8 Порядку №1588).

Наведене в відповідає п.63.3 ст.63 ПК України, відповідно до якого об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків (п.8.4 розд.8 Порядку №1588).

Доказів того, що легковий автомобіль Renault KANGOO відображено в повідомленнях форми №20-ОПП за 2017-2018 роки сторонами суду не надано, а тому твердження позивача про використання даного автомобіля у господарській діяльності є помилковим.

Окремо суд звертає увагу позивача, що даний автомобіль не зазначено в первинних документах, пов`язаних з господарською діяльністю позивача, а також на ту обставину, що документально не підтверджено навіть норму витрат палива на автомобіль.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з позицією податкового органу, що витрати на придбання дизельного палива, яке використовувалось для заправки власного легкового автомобіля, який не відображено в повідомленні №20-ОПП та який не використовується у господарській діяльності не можуть бути враховані до складу витрат фізичної особи-підприємця в розумінні пп.пп.177.4.1-177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України.

При цьому позивач сформував податковий кредит з ПДВ за 2017-2018 роки в тому числі за рахунок сум ПДВ сплачених ТОВ «ТД«САН ОЙЛ» за придбання дизельного пального в розмірі 10390,01 грн. за 2017 рік та 6192,16 грн. за 2018 рік, яке було використано для заправки власного легкового автомобіля, який не використовувався в господарській діяльності.

Витрати в розмірі 2119,43 грн., з суми витрат які відображено в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік (графа 5 додаток Ф2 до декларації) не підтверджено під час розгляду справи жодним первинним документом, натомість позивач послався в позовній заяві на не доведення податковим органом включення ФОП ОСОБА_1 цих витрат до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.

З цього приводу суд звертає увагу позивача на вимоги п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції чинній на момент подання декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік) відповідно до якого для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (п.44.3 ст.44 ПК України в редакції чинній на момент подання декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік).

У відповідності до п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

З наведеного можливо дійти висновку, що витрати, які позивач відобразив у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік повинні бути підтверджені первинними документами, які повинні зберігатись платником податків не менш як 1095 днів з моменту подання податкової декларації, а тому позиція позивача є помилковою.

Таким чином, витрати в розмірі 2119,43 грн. не підтверджені первинними документами, доказів протилежного сторони не надали.

Щодо витрат на поліпшення орендованих земельних ділянок у 2018 році за рахунок використання хімікатів придбаних в 2018 році на суму 213841,74 грн. суд зазначає наступне.

Між ФОП ОСОБА_1 та фізичними особами укладено договори оренди земельних ділянок від 23.06.2017, 04.07.2017, 02.10.2017 та від 28.11.2017 року, всього на 5 ділянок, які в повному обсязі були надані в суборенду ФГ «Фаворит 76» за договором від 22.06.2018 році. Тобто, з 22.06.2018 року позивач не використовував дані земельні ділянки в своїй господарській діяльності - дані земельні ділянки не відображено в повідомленні №20-ОПП, а також не отримував доходу від орендованих земельних ділянок, не декларував отриманого доходу, а перевіркою не встановлено іншого доходу відмінного від плати за суборенду.

За таких обставин суд погоджується з податковим органом, що витрати на поліпшення орендованих земельних ділянок, переданих в суборенду не можуть бути віднесені до витрат, пов`язаних з господарською діяльністю позивача за 2018 рік.

Стосовно твердження позивача, що податковий орган не мав правових підстав для нарахування податку з доходів фізичних осіб за ІІ, ІІІ, IV квартали 2018 року, оскільки ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування та був внесений до Реєстру платників єдиного податку, то суд не вбачає підстав для врахування цього твердження з таких підстав.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 року в справі №540/571/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020 року, відмовлено ФОП ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про виключення його з реєстру платників єдиного податку від 09.01.2020р. №111/21-22-50-13/ НОМЕР_2 .

Судовими рішеннями встановлено, що оскільки, дохід ФОП ОСОБА_1 за попередній календар рік (2017р.) перевищував 5000000грн., то вже з 1 кварталу 2018р. він не мав права бути платником єдиного податку 3 групи, а відповідно до вимог пп.298.2.3. п.298.2 ст. 298 ПК України зобов`язаний перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПК України, чого протиправно не зробив, допустивши порушення.

Тобто, правомірними є дії податкового органу щодо анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку шляхом прийняття рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку саме з 01.04.2018р.

За приписами ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, податковий орган мав правові підстави для донарахування податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору за ІІ, ІІІ, IV квартали 2018 року.

З урахуванням викладеного, суд не встановив порушень при визначенні позивачу грошових зобов`язань з ПДВ, податку з доходів фізичних осіб та з військового збору, як наслідок спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

Решта доводів сторін на висновки суду не впливають.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Стосовно тлумачення в даній справі норм законів суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в п.67 в справі «Вєренцов проти України» (Заява N 20372/11) зазначив, що як би чітко не було положення сформульоване, у будь-якій галузі права … існуватиме неминучий елемент судового тлумачення. Завжди існуватиме потреба у роз`ясненні нечітких норм або тих, що потребують пристосування до обставин, що змінюються.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог, заявлених позивачем.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 194, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22 квітня 2021 р.

Суддя І.І. Войтович

кат. 111030200