Справа № 584/374/21
Суддя: Токарєв С. М.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 584/374/21
Провадження № 2-а/584/9/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22.04.2021 м. Путивль

Путивльський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Токарєва С.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Путивль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції № 2 (м. Путивль) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції Киреєва Ігоря Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 863737 від 20.03.2021,

встановив:

30.03.2021 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо складання постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, а також просив постанову серії БАА № 863737 від 20.03.2021 визнати протиправною та скасувати, а провадження по справі закрити, а у випадку відмови у задоволенні позову - відстрочити виконання вказаної постанови до 01.05.2021 та розстрочити її виконання до 01.04.2022.

Обґрунтовував свої вимоги тим, що постановою відповідача ОСОБА_2 від 20.03.2021 позивача визнано винним у тому, що 20.03.2021 о 12 год. 10 хв. в м. Путивль Сумської області по вул. Кролевецькій він керував транспортним засобом ВАЗ-2103, н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом на підставі постанови Путивльського районного суду Сумської області від 16.06.2020, на один рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

При цьому позивач зазначав, що вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Постановою Путивльського районного суду Сумської області від 16.06.2020 позивача було позбавлено права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Проте 20.03.2021 у нього склалася непередбачена життєва ситуація, а саме: його співмешканка ОСОБА_3 , з якою у них спільна дитина, знаходилась на самоізоляції з приводу підозри на COVID-19 і в цей день вона поскаржилась, що в неї різко погіршилось самопочуття і попросила позивача аби він негайно придбав їй необхідні ліки, оскільки як зазначив її сімейний лікар, лікування необхідно починати при перших симптомах хвороби. З огляду на таке, одразу, не задумуючись про наслідки, він вимушений був їхати до аптеки, аби придбати для дружини необхідні ліки, без яких її здоров`ю загрожувала небезпека, стан її був критичний, підвищився тиск та вона почала задихатись. Позивач розумів, що він не має права сідати за кермо, проте це були форс-мажорні обставини, викликані непередбаченими подіями, тому після зупинки транспортного засобу він пояснив працівникам поліції причини свого знаходження за кермом, однак відповідач ОСОБА_2 не захотів його слухати та одразу виніс постанову, без складення відповідного протоколу, в якому б він міг надати пояснення, а саме зазначити, що він дуже перелякався за життя матері своєї малолітньої дитини, тому не міг зволікати та йти пішки за ліками, оскільки до найближчої аптеки йому необхідно було йти приблизно 20 хв., а у жінки вдома на руках залишався їх спільний малолітній син ОСОБА_4 . Оскільки через погане самопочуття дружина позивача не могла обслуговувати навіть саму себе - звичайно, залишаючи її саму вдома позивач ризикував, а тому аби якнайшвидше повернутись додому вирішив їхати на автомобілі. Через запроваджені в країні карантинні заходи внаслідок збільшення хворих на COVID-19 він та його сім`я перебувають в скрутному фінансовому становищі, а тому у нього не було можливості витратити 100 грн. на таксі, тим більш, що ліки, які необхідно було придбати, також коштують чималих коштів, тим більш, що ставити під загрозу здоров`я інших людей позивач не хотів.

Також є незрозумілим, що стало підставою для складення відповідачем постанови саме за ч.4 ст. 126 КУпАП, оскільки працівники поліції не мали відповідних доказів вчинення позивачем правопорушення.

Позивач вказував, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки при її винесенні було порушено вимоги ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Позивач в судове засідання не прибув, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що згідно положень ч.3 ст. 268 КАС України не є перешкодою для розгляду справи в суді.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, вона підлягає розгляду в письмовому провадженні (ч.9 ст. 205 КАС України).

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2021 інспектором СРПП відділення поліції № 2 (м. Путивль) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Киреєвим І.В. було винесено постанову серії БАА№ 863737 відносно позивача за ч. 4 ст. 126 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за те, що він 20.03.2021 о 12 год. 10 хв. в м. Путивль по вул. Кролевецькій керував транспортним засобом ВАЗ-2103 н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Путивльського районного суду Сумської області від 16.06.2020.

З цими порушеннями позивач не згоден, про що він зазначив в адміністративному позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Статтею 222 КУпАП визначені повноваження Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою, другою і четвертою статті 126 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до положень ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень ч.5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищезазначені положення ст. 258 КУпАП у відповідача відсутній обов`язок щодо складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається із постанови Путивльського районного суду Сумської області від 16.06.2020, яка набрала законної сили 30.06.2020, зазначеною постановою позивача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с.24).

Відповідно до положень ч.6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із копії оскаржуваної постанови серії БАА № 863737 від 20.03.2021, у ній міститься підпис позивача у графі "права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено".

Як вбачається зі змісту позовної заяви, у ній сам позивач не заперечув тієї обставни, що будучи позбавленим права керування транспортними засобами, 20.03.2021 у м. Путивль він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які склали відносно нього протокол за ч.4 ст. 126 КУпАП (а.с.1-4).

В силу положень ч.1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.11.2017, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Як вбачається з довідки КНП "Путивльська ЦРЛ" від 29.03.2021 ОСОБА_3 з 18.03.2021 по 21.03.2021 знаходилась на самоізоляції з приводу підозри на COVID-19 (а.с.12).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 № 1645-III, самоізоляція - перебування особи, стосовно якої є обґрунтовані підстави щодо ризику інфікування або поширення нею інфекційної хвороби, у визначеному нею місці (приміщенні) з метою дотримання протиепідемічних заходів на основі зобов`язання особи.

Відповідно до положень ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до положень ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Сам факт перебування ОСОБА_3 у період з 18.03.2021 по 21.03.2021 на самоізоляції, а також інші наведені позивачем доводи не є на думку суду належними підставами, які б свідчили про те, що позивач діяв в стані крайньої необхідності та що небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, зокрема, шляхом виклику екстреної (швидкої) медичної допомоги.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з необгрунтованістю заявлених вимог.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 6-7, 72-79, 90, 229, 241, 244-246, 262, 268, 286 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв