Справа № 200/542/21-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 р. Справа№200/542/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., за участю секретаря судового засідання Сєрих М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Державної екологічної інспекції у Донецькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 24.12.2020 року № 322-0 про звільнення ОСОБА_1 , поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально - лабораторного контролю Південного регіону - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області з 25.12.2020 року або на рівнозначній посаді, стягнення з Державної екологічної інспекції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2020 року по день прийняття судом рішення у справі.

за участю

представників сторін:

від позивача: Каменюк Л.М.

від відповідача: Моненко О.В.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної екологічної інспекції у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 24.12.2020 року № 322-0 про звільнення ОСОБА_1 , поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально - лабораторного контролю Південного регіону - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області з 25.12.2020 року або на рівнозначній посаді, стягнення з Державної екологічної інспекції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2020 року по день прийняття судом рішення у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 05.06.2020 року він перебував на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально-лабораторного контролю Південного регіону - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області, однак 24.12.2020 року Державною екологічною інспекцією у Донецькій області прийнято наказ № 322-о про його звільнення, у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу». Позивач вважає наказ про його звільнення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки виходячи із тлумачення частини 1 статті 40, частин 1, 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які цей працівник може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Позивач вказує на те, що відповідач не запропонував йому вакантні посади, які станом на 23.11.2020 року в Державній екологічній інспекції у Донецькій області у Південному регіоні були наявні. Позивач зазначає, що керівник відповідача не запропонувавши йому, як державному службовцю, наявні вакансії допустив свавілля та зловживання своїми повноваженнями. З огляду на викладені обставини позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Наказом Державної екологічної інспекції від 23.11.2020 року № 662 «Про введення в дію структури та штатного розпису Державної екологічної інспекції у Донецькій області» введено в дію структуру Державної екологічної інспекції у Донецькій області. 23.11.2020 ОСОБА_1 головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально - лабораторного контролю Півдленного регіону Донецької області було попереджено про звільнення 24.12.2020 року у зв`язку із скороченням посади під особистий підпис.

Відповідач вказує, що у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису з 24.12.2020 було ліквідовано ряд структурних підрозділів (відділів) Інспекції, у тому числі: відділ інструментально-лабораторного контролю Південного регіону Донецької області, було утворено нові структурні підрозділи Інспекції у тому числі відділи інструментально-лабораторного контролю №1 та №2. Відповідно до штатного розпису Державної екологічної інспекції у Донецькій області на 2020 рік до складу сектору радіаційного контролю входять посади: начальника сектору - 1 штатна одиниця, головного спеціаліста - 1 штатна одиниця.

Відповідач зазначає, що наказом Державної екологічної інспекції України у Донецькій області № 322-о від 24.12.2020 року звільнено ОСОБА_1 , 24 грудня 2020 року з посади головного спеціаліста сектора радіаційного контролю відділу інструментально - лабораторного контролю Південного регіону Донецької області, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до п. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» із виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат. Відповідач вважає, що при звільненні державного службовця ОСОБА_2 відповідачем дотримано приписи законодавства, що регулюють питання звільнення державних службовців з державної служби. Крім того, звертає увагу суду на те, що нормами чинного законодавства зобов`язання запропонувати усі вакантні посади, фактично законодавчо було скасовано внесенням змін у Закон України «Про державну службу» Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14.01.2020 року № 440-IX та встановлено право суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати державному службовцю будь - яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). З огляду на викладене, відповідач зазначає, що наказ про звільнення був прийнятий у межах та у спосіб визначений законодавством, отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав викладені у відзиві на позовну заяву обставини, заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 10 лютого 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року відкладено підготовче засідання на 01 березня 2021 року, у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів у справі.

01 березня 2021 року підготовче засідання відкладено, у зв`язку з перебуванням судді Олішевської В.В. з 25 лютого 2021 року по 16 березня 2021 року на лікарняному, з 17 березня 2021 року по 22 березня 2021 року, з 24 березня 2021 року по 26 березня 2021 року у відпустці, справу призначено до розгляду на 30 березня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 12 квітня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 12 квітня 2021 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (5-6).

З копії трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 встановлено, що він у період з 10.12.2019 року по 24.12.2020 року працював у Державній екологічній інспекції у Донецькій області за різними посадами (а.с. 7-11).

З матеріалів справи встановлено, що 04.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Державної екологічної інспекції у Донецькій області із заявою. Відповідно до якої просив призначити його на посаду головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально-лабораторного контролю Південного регіону - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області в порядку переведення з Державної Азовської морської екологічної інспекції з 05.06.2020 року (а.с. 48).

Наказом Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 05.06.2020 року № 136-о «Про призначення на посаду ОСОБА_1 » призначено ОСОБА_1 , з 05 червня 2020 року на посаду головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально-лабораторного контролю Південного регіону - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області (а.с. 49).

23.11.2020 року Державною екологічною інспекцією у Донецькій області прийнято наказ № 662 «Про введення в дію структури та штатного розпису Державної екологічної інспекції у Донецькій області», яким введено в дію 24.12.2020 року структуру Державної екологічної інспекції у Донецькій області, затверджений наказом Головою Державної екологічної інспекції у Донецькій області Мальованим А.М. 20.10.2020 року та погоджену першим заступником Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_3 03.11.2020 року, введено в дію з 24.12.2020 року штатний розпис Державної екологічної інспекції у Донецькій області на 2020 рік, затверджений наказом Головою Державної екологічної інспекції у Донецькій області Мальованим А.М. 17.11.2020 року в межах встановленої граничної чисельності 94 штатних одиниці із місячним фондом заробітної плати за посадовими окладами 551026,50 грн.

Відповідно до п. 3 вищезазначеного наказу, у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису Державної екологічної інспекції у Донецькій області ліквідовано з 24.12.2020 року, зокрема, Відділ інструментально-лабораторного контролю Південного регіону, та утворено структурні підрозділі Державної екологічної інспекції, зокрема, Відділ інструментально-лабораторного контролю № 1 та № 2, сектор радіаційного контролю (а.с. 17-19)

23.11.2020 року ОСОБА_1 попереджено про звільнення з посади головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально-лабораторного контролю Північного регіону - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області Державної екологічної інспекції у Донецькій області внаслідок зміни структури та штатного розпису Державної екологічної інспекції у Донецькій області без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», а у разі відсутності в цей день з підстав тимчасової непрацездатності або знаходження у відпустці, звільнення відбудеться у перший робочий день наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або у перший робочий день після закінчення відпустки, у зв`язку з введення з 24.12.2020 року в дію структури Державної екологічної інспекції у Донецькій області та штатного розпису Державної екологічної інспекції, відповідно до наказу Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 23.11.2020 року № 662 «Про введення в дію структури та штатного розпису Державної екологічної інспекції у Донецькій області» (а.с. 50-51).

З вищезазначеним попередженням про звільнення позивач був ознайомлений 23.11.2020 року, що підтверджується особистим підписом позивача (а.с. 51).

Наказом Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 24.12.2020 року № 322-о «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 , 24 грудня 2020 року з посади головного спеціаліста сектору радіаційного контролю Донецької області державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» (а.с. 52-53).

З вищезазначеним наказом позивач був ознайомлений 24.12.2020 року, що підтверджується особистим підписом позивача (а.с. 53).

Позивач не погодившись з наказом про звільнення, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу».

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначаються Законом України "Про державну службу"(тут і далі в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України "Про державну службу", державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з ч. 1ст. 3 Закону України "Про державну службу", цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 5 Закону України "Про державну службу", правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Частиною 1статті 21 Закону № 889-VIII визначено, що вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

У ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VIII наведені підстави припинення державної служби. Зокрема, державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (статті87,87-1цьогоЗакону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади"; 9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 881цьогоЗакону).

Як свідчить зміст оскаржуваного наказу Державної екологічної інспекції у Донецькій області, державна служба ОСОБА_1 припинилася за ініціативою суб`єкта призначення, що відповідає п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VIII.

Зі змісту наказу від 24.12.2020 року № 322-о «Про звільнення ОСОБА_1 » встановлено, що припинення державної служби позивача за ініціативою відповідача здійснено у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Інспекції без скорочення чисельності державних службовців з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII.

Суд зауважує, що Верховною Радою України 19.09.2019 року прийнято Закон України № 117-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади"(далі - Закон № 117-IX), який набрав чинності 25.09.2019, а 14.01.2020 року - Закон України № 440-IX "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи", який набрав чинності з 13.02.2020.

Цими законами внесено численні зміни до низки законодавчих актів, в тому числі і Законів України «Про центральні органи виконавчої влади», «Про державну службу» та до Кодексу законів про працю України.

Так, у ст. 87 Закону № 889-VIII п. 1 ч. 1 викладено в новій редакції, відповідно до якої підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Частина 3 статті 87 Закону № 889-VIII фактично викладена в новій редакції: "Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу".

Також ст. 87 Закону № 889-VIII доповнена ч. 5 такого змісту: "5. Наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки".

Із системного аналізу доповнень та змін до ст. 87Закону № 889-VIII слідує, що вони суттєво змінили порядок звільнення особи за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема з підстав реорганізації державного органу, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби, зміни структури або штатного розпису державного органу - в сторону звуження гарантій державного службовця на продовження служби.

Так, скасований обов`язок суб`єкта призначення пропонувати працівнику іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншу роботу (посади державної служби) у цьому державному органі, а також виключене положення п.1 ч. 1 ст. 87Закону № 889-VIII, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Відповідні зміни внесено і в Кодекс законів про працю України Законом України "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України" від 12.12.2019 № 378-IX, що набрав чинність 02.02.2020.

Зокрема ст.49-2 КЗпП України, яка регулює порядок вивільнення працівників, після ч.5 доповнено новою частиною такого змісту: "Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексуне застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень".

Із системного аналізу доповнень та змін до статті 87 Закону України «Про державну службу» та ст. 49-2 КЗпП України вбачається, що законодавець залишив відповідачу право запропонувати державному службовці працевлаштуватися на вакантні у створеному органі посади.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 24.12.2020 в Державній екологічній інспекції у Донецькій області введена в дію нова структура, затверджена головою Державної екологічної інспекції України Мальованим А.М. 20.10.2020 та погоджена першим заступником Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України Боруховським Б.В. 03.11.2020, та новий штатний розпис, затверджений головою Державної екологічної інспекції України Мальованим А.М. 17.11.2020. зміна структури Державної екологічної інспекції України обумовлена необхідністю введення ресурсного розподілу здійснення державного нагляду (надзору) (поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, земельних ресурсів та надр; атмосферного повітря; водних ресурсів та морського середовища) та зміни напрямів роботи підрозділів у зв`язку з ресурсним розподілом, про що прийнято відповідний наказ від 23.11.2020 року № 322.

У зв`язку з зазначеними змінами були ліквідовані підрозділи, які здійснювали свою діяльність за принципом територіального розподілу функцій, а саме:

- відділ державного екологічного нагляду (контролю) природних ресурсів Північного регіону Донецької області;

- відділ державного екологічного нагляду (контролю) природних ресурсів Західного регіону Донецької області;

- відділ державного екологічного нагляду (контролю) природних ресурсів Південного регіону Донецької області;

- відділ інструментально-лабораторного контролю Південного регіону Донецької області;

- відділ інструментально-лабораторного контролю Північного та Західного регіону Донецької області;

- сектор радіаційного контролю Відділу інструментально-лабораторного контролю Південного регіону Донецької області;

- сектор управління персоналом;

- сектор правового забезпечення.

У зв`язку з зазначеним, в Державній екологічній інспекції у Донецькій області були створені нові структурні підрозділи за ресурсними напрямками здійснення державного нагляду (контролю):

1)відділ державного екологічного нагляду (контролю) поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, земельних ресурсів та надр;

2)відділ державного екологічного нагляду (контролю) атмосферного повітря;

3)відділ державного екологічного нагляду (контролю) водних ресурсів та морського середовища;

4)відділ інструментально-лабораторного контролю №1;

5)відділ інструментально-лабораторного контролю №2;

6)сектор радіаційного контролю;

7)відділу управління персоналом;

8) відділ правового забезпечення.

Проаналізувавши Положення про сектор радіаційного контролю відділу інструментально - лабораторного контролю Південного регіону Державної екологічної інспекції у Донецькій області, затверджені наказом Державної екологічної інспекції у Донецькій області № 432 від 11.08.2020 року, Положення про відділ інструментально - лабораторного контролю № 1 Донецької області Державної екологічної інспекції у Донецькій області, затверджені наказом Державної екологічної інспекції у Донецькій області 24.12.2020 року № 727, Положення про відділ інструментально - лабораторного контролю № 2 Донецької області Державної екологічної інспекції у Донецькій області, затверджені наказом Державної екологічної інспекції у Донецькій області 24.12.2020 року № 727, Положення про сектор радіаційного контролю Державної екологічної інспекції у Донецькій області, затверджені наказом Державної екологічної інспекції у Донецькій області 24.12.2020 року № 727 встановлено, що функціональні обов`язки працівників сектору радіаційного контролю відділу інструментально-лабораторного контролю Південного регіону Державної екологічної інспекції у Донецькій області аналогічні функціональним обов`язкам створеному відділу інструментально - лабораторного контролю № 1 та 2, сектору радіаційного контролю (а.с. 59-88).

Також, з штатного розпису на 2020 рік Державної екологічної інспекції у Донецькій області, вбачається, що у відділі інструментально - лабораторного контролю № 1 були створені 4 штатні одиниці - головного спеціаліста - державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Донецької області, у відділі інструментально - лабораторного контролю № 2 - 3 штатні одиниці головного спеціаліста - державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Донецької області, секторі радіаційного контролю - 1 штатна одиниця головного спеціаліста - державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Донецької області.

Судом встановлено, що на момент попередження позивача про майбутнє звільнення та звільнення з посади у створеному підрозділі - сектор радіаційного контролю Державної екологічної інспекції у Донецькій області були наявні вакансії головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього середовища, про що зазначав представник позивача та не заперечував представник відповідача.

Однак, така вакансія позивачу не була запропонована.

Судом з матеріалів справи встановлено, що керівник відповідача вибірково запропонував своїм працівникам переведення на вакантні посади у Державній екологічній інспекції у Донецькій області, що підтверджується долученими до матеріалів справи відповідачем попередженнями про звільнення.

Так, з долучених до матеріалів справи попередження про звільнення з посади державної служби внаслідок скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Державноекологічної інспекції у Донецькій області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено, що останнім були запропоновані вакантні посади (а.с. 143, 144).

Суд вважає, що дії відповідача щодо вибірковості не запропонування окремим працівникам вакантних посад порушують права позивача на працю, за умови що на час розгляду справи у створених підрозділах Державної екологічної інспекції у Донецькій область ще залишаються вакантні посади головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища.

Стосовно твердження відповідача про те, що позивачем не звернувся із заявою про переведення його на іншу посаду в Державній екологічній інспекції у Донецькій області у зв`язку зі скороченням посади, суд вважає безпідставним, оскільки Законом України «Про державну службу» не передбачає такого обов`язку позивача.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить висновку, що відповідачем порушено порядок звільнення позивача, а тому наказ Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 21 грудня 2020 року № 322-о про звільнення ОСОБА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально - лабораторного контролю Південного регіону - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області з 25.12.2020 року або на рівнозначній посаді, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України та статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною другою статті 21 та частиною першою статті 23 Загальної декларації прав людини кожна людина має право рівного доступу до державної служби в своїй країні, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 Кодексу законів про працю України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При цьому повноваження суду при вирішенні трудового спору щодо поновлення працівника на попередній роботі не слід ототожнювати із процедурою призначення на посаду, що належить до компетенції роботодавця. Виходячи із положень трудового законодавства незаконно звільнений працівник не поновлюється на попередній роботі лише тоді, коли повністю ліквідоване підприємство. Проте така підстава у даному випадку відсутня.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до абзацу другого пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (частина 3 статті 36 Кодексу законів про працю України). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

З огляду на те, що позивача було протиправно звільнено з Державної екологічної інспекції в Донецькій області 24 грудня 2020 року, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально-лабораторного контролю Південного регіону - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області Державної екологічної інспекції у Донецькій області з 25.12.2020 року.

Таким чином вимоги позивача про поновлення на рівнозначній посаді задоволенню не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з Державної екологічної інспекції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2020 року по день прийняття судом рішення у справі, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно пункту 5 Порядку №100 вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд встановив, що відповідно до довідки Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 29.01.2021 року № 11-307/21 середньоденна заробітна плата становить 470,48 грн. (а.с. 90).

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 р. № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік», листа Міністерства соціальної політики України 12.08.2020 № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» кількість робочих днів в період з 25 грудня 2020 року по день прийняття рішення у справі (12 квітня 2021 року) становить 73 днів.

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 25 грудня 2020 року по 12 квітня 2021 року, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 470,48 грн. (середньоденна заробітна плата) * 73 дні = 73 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно середньомісячна заробітна плата складає: 470,48 грн. (середньоденна заробітна плата) * (21 день (жовтень 2020 року) + 21 день (листопад 2020 року): 2) = 9800,08 грн.

Згідно з пунктами 2,3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за повний календарний місяць в розмірі 9800,08 грн. підлягають негайному виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку про часткове задоволення ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Донецькій області в частині визнання протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 24.12.2020 року № 322-0 про звільнення ОСОБА_1 , поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально - лабораторного контролю Південного регіону Донецької області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області з 25.12.2020 року, стягнення з Державної екологічної інспекції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2020 року по 12.04.2021 року в сумі 34345,04 грн. (з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів).

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 24.12.2020 року № 322-0 про звільнення ОСОБА_1 , поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально - лабораторного контролю Південного регіону Донецької області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області з 25.12.2020 року або на рівнозначній посаді, стягнення з Державної екологічної інспекції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2020 року по день прийняття судом рішення у справі - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 24.12.2020 року № 322-0 про звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально - лабораторного контролю Південного регіону Донецької області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області з 25.12.2020 року.

Стягнути з Державної екологічної інспекції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2020 року по 12.04.2021 року в сумі 34345 (тридцять чотири тисячі триста сорок п`ять) гривень 04 копійки (з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів).

В частині позовних вимог про поновлення на рівнозначній посаді відмовити.

Постанову в частині поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 9880 грн. (з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів) звернути до негайного виконання.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частина проголошена у судовому засіданні 12 квітня 2021 року в присутності представника позивача та відповідача.

Повний текст рішення складено та підписано 22 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська