Справа № 200/2008/21-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 р. Справа№200/2008/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим що він, ОСОБА_1 з 22.08.2014 року по 22.03.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 та був зарахований на грошове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 , в період з 23.03.2019 року по 14.05.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

У період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме: у період з 01.12.2015 року по 14.05.2019 року не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Індексація грошового забезпечення не виплачена станом і на день подання позову.

09 листопада 2020 року позивачем було надіслано заяву до військової частини НОМЕР_2 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення.

Позивач зазначає, що за період проходження служби з 01.12.2015 року по 14.05.2019 року сума невиплаченої індексації грошового забезпечення складає 147 600,71 грн., а саме:

- у грудні 2015 року 2302,64 грн. (167,10%* 1378,00 грн.);

- у січні 2016 року 2302,64 грн. (167,10%* 1378,00 грн );

- у лютому 2016 року 2302,64 грн. (167,10%* 1378,00 грн.);

- у березні 2016 року 2419,77 грн. (175,60%* 1378,00 грн.);

- у квітні 2016 року 2419,77 грн. (175,60%* 1378,00 грн.);

- у травні 2016 року 2546,20 грн. (175,60%* 1450,00 грн.);

- у червні 2016 року 2710,05 грн. (186,90%* 1450,00 грн.);

- у липні 2016 року 2710,05 грн. (186,90%* 1450,00 грн.);

- у серпні 2016 року 2710,05 грн. (186,90%* 1450,00 грн );

- у вересні 2016 року 2710,05 грн. (186,90%* 1450,00 грн.);

- у жовтні 2016 року 2710,05 грн. (186,90%* 1450,00 грн );

- у листопаді 2016 року 2710,05 грн. (186,90%* 1450,00 грн.);

- у грудні 2016 року 3179,20 грн. (198,70%* 1600,00 грн );

- у січні 2017 року 3179,20 грн. (198,70%* 1600,00 грн.);

- у лютому 2017 року 3179,20 грн. (198,70%* 1600,00 грн.);

- у березні 2017 року 3363,20 грн. (210,20%* 1600,00 грн.);

- у квітні 2017 року 3363,20 грн. (210,20%* 1600,00 грн.);

- у травні 2017 року 3539,77 грн. (210,20%* 1684,00 грн );

- у червні 2017 року 3735,11 грн. (221,80%* 1684,00 грн.);

- у липні 2017 року 3735,11 грн. (221,80%* 1684,00 грн.);

- у серпні 2017 року 3735,11 грн. (221,80%* 1684,00 грн.);

- у вересні 2017 року 3905,20 грн. (231,90%* 1684,00 грн );

- у жовтні 2017 року 3905,20 грн. (231,90%* 1684,00 грн.);

- у листопаді 2017 року 3905,20 грн. (231,90%* 1684,00 грн.);

- у грудні 2017 року 4258,75 грн. (241,70%* 1762,00 грн ); (відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики від 29.12.2017 року №122/0/66-17 - додаток №3 до позовної заяви);

- у січні 2018 року 4258,75 грн. (241,70%* 1762,00 грн.);

- у лютому 2018 року 4258,75 грн. (241,70%* 1762,00 грн.);

- у березні 2018 року 4258,75 грн. (241,70%* 1762,00 - 0,00 грн.);

- у квітні 2018 року 4258,75 грн. (0%* 1762,00 + 4258,75 грн.);

- у травні 2018 року 4258,75 грн. (0%* 1762,00 + 4258,75 грн );

- у червні 2018 року 4258,75 грн. (0%* 1762,00 + 4258,75 грн.);

- у липні 2018 року 4258,75 грн. (0%* 1841,00 + 4258,75 грн);

- у серпні 2018 року 4258,75 грн. (0%*1841,00 + 4258,75 грн.);

- у вересні 2018 року 4258,75 грн. (0%* 1841,00 + 4258,75 грн.);

- у жовтні 2018 року 4258,75 грн. (0%* 1841,00 + 4258,75 грн.);

- у листопаді 2018 року 4258,75 грн. (0%* 1841,00 + 4258,75 грн );

- у грудні 2018 року 4258,75 грн. (3,7%*1921,00 + 4258,75 грн. - 71,08 грн.);

- у січні 2019 року 4258,75 грн. (3,7%* 1921,00 + 4258,75 грн. - 71,08 грн );

- у лютому 2019 року 4258,75 грн. (3,7%* 1921,00 + 4258,75 грн. - 71,08 грн );

- у березні 2019 року 4258,75 грн. (7,0%*1921,00 + 4258,75 грн. - 134,47 грн.);

- у квітні 2019 року 4258,75 грн. (7,0%* 1921,00 + 4258,75 грн. - 134,47 грн.);

- у травні 2019 року 1923,31 грн. (((7,0%* 1921,00 + 4258,75 грн.)/31*14) - 60,73 грн.) (за 14 днів);

Просить суд

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовий місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 86054 гривні 90 копійок із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01 2004 року №44.

3. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 14.05.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4258 гривень 75 копійок відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4258 гривень 75 копійок за період з 01.03.2018 року по 14.05.2019 року включно в сумі 61545 гривень 81 копійка відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року було відкрите провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначивши розгляд справи на 23 березня 2021 року.

23 березня 2021 року суд відклав розгляд справи до 22 квітня 2021 року.

23 березня 2021 року відповідач через канцелярію суду надав відзив на адміністративний позов, згідно якого він не визнає позовні вимоги та вказує, що ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати в повному розмірі йому індексації грошового забезпечення за період з 22.08.2014 року по 22.03.2019 року із застосуванням щомісячної фіксованої суми індексації грошового забезпечення.

Молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 16.12.2019 № 74-РС на посаду водія - санітара медичного пункту, який прибув з Костянтинівського ОМВК Донецької області зараховано до списків особового складу частини 16.12.2019 року, що підтверджує витяг з наказу командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_4 від 16.12.2019 № 353.

16.12.2020 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , водія - санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_4 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 01.12.2020 № 179- РС, відповідно до частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у відставку за пунктом 2 підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту). З 16.12.2020 позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 350 від 16.12.2020 року.

Тобто, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 з 16.12.2019 року по 16.12.2020 року.

Окрім того, відповідач зазначає, що позивач також проходив військову службу у вказаній військовій частині з 16 вересня 2014 року, що підтверджується витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) No 2 від 16.09.2014.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проходив військову службу за контрактом у військової частині НОМЕР_2 , а був включений до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 із зарахуванням на всі види забезпечення (у тому числі і фінансового) відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (стройовій частині) від 16.12.2019 № 353 та виключений із списків особового військової частини НОМЕР_4 і знятий з усіх видів забезпечення при військовій частині НОМЕР_4 відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (стройовій частині) № 350 від 16.12.2020 року.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити у позовних вимогах позивача до військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у повному обсязі та залишити без розгляду.

25 березня 2021 року через канцелярію суду надійшли додаткові пояснення відповідача щодо порядку та виплати позивачеві індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 22.03.2019 року в яких представник відповідача заперечує проти позовних вимог позивача та просить їх залишити без задоволення.

25 березня 2021 року через канцелярію суду надійшли додаткові пояснення відповідача щодо періоду проходження служби позивачем.

В цих поясненнях представник відповідача військової частини НОМЕР_2 вказує що позивач проходив військову службу у військовій частини НОМЕР_4 з 16.09.2014 року по 22.03.2019 року.

З 22.03.2019 року по 14.05.2019 року він проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка і є відповідачем у справі.

Відповідно до довідки яка видана ОСОБА_1 за квітень 2019 року та травень 2019 року йому була виплачена індексація військовою частиною НОМЕР_2 за квітень 2019 року 134,47 грн., за травень 2019 року 60,73 грн.

Тому, вимоги позивача до військової частини НОМЕР_2 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

22 квітня 2021 року сторони у судове засідання не з`явились. Були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З`ясовуючи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України відповідно до паспорту НОМЕР_5 , виданого Прилуцьким МВ УМВС України в Чернігівській області 20.11.2008 року, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Відповідачем є військова частина НОМЕР_2 , яка є юридичною особою .

Судом встановлено, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_4 та у військової частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу т.в.о командира військової частини польова пошта НОМЕР_6 № 2 від 16.09.2014 року солдат ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_7 (а.с.43).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 353 від 16.12.2014 року солдат ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 (а.с.41).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 87 від 22.03.2019 року солдат ОСОБА_1 вибув до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 137 від 14.05.2019 року солдат ОСОБА_1 був виключений зі списків військової частини НОМЕР_2 .

Згідно із довідкою яка видана ОСОБА_1 за квітень 2019 року та травень 2019 року йому була виплачена індексація військовою частиною НОМЕР_2 за квітень 2019 року 134,47 грн., за травень 2019 року 60,73 грн.

Відповідно із довідкою розрахунком яка видана ОСОБА_1 за період служби у військовій частині НОМЕР_4 за період служби з 01.12.2015 року по 22.03.2019 року індексація йому була нарахована та виплачена за грудень 2018 року березень 2019 року. С 01 грудня 2015 року по 31.11.2018 року індексація йому військовою частиною НОМЕР_4 не виплачувалась (а.с.48).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав статус та посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_8 , виданого 01.11.2017 (а.с.26).

09 листопада 2020 року позивачем було надіслано заяву до військової частини НОМЕР_2 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення (а.с.10).

За наявною інформацією відповідно до вимог листа директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2, було призупинено виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям до окремого роз`яснення (а.с.18-19).

Згідно листа директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 31.01.2018 року № 1725/з в якому зазначено, що базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення є січень 2008 року, а виплату індексації слід поновити з 01.03.2018 року (а.с.20)

Згідно листа від 16.11.2020 року №7159/з/3 в якому зазначено, що Міністерство оборони України звернулось до Міністерства соціальної політики з метою формування єдиної позиції щодо визначення базового місяцю для нарахування індексації грошового забезпечення та листом від 03.08.2020 року №220/4621 Міністерство соціальної політики повідомило Міністерство оборони України, що з грудня 2015 року базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовцям є січень 2008 року. (а.с.21)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проходив військову службу за контрактом у військової частині НОМЕР_2 , а був включений до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 із зарахуванням на всі види забезпечення (у тому числі і фінансового) відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (стройовій частині) від 16.12.2019 № 353 та виключений із списків особового військової частини НОМЕР_4 і знятий з усіх видів забезпечення при військовій частині НОМЕР_4 відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (стройовій частині) № 350 від 16.12.2020 (а.с.41-42).

Вважаючи, протиправною бездіяльність відповідача в частині нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Положеннями статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Положеннями статті 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації цих положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з пунктом 11 вказаного Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV"Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку).

Відповідно до пункту 6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 липня 2019 року в справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року в справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 у справі № 620/1892/19,від 05 лютого 2020 року в справі № 825/565/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Судом в цій справі було встановлено що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в двох окремих військових частинах. З 16.09.2014 року по 22.03.2019 року у військовій частині НОМЕР_4 , а з 22.03.2019 року по 14.05.2019 року у військовій частині НОМЕР_2 .

Судом також встановлено, що військова частина НОМЕР_4 має код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , тоді як військова частина НОМЕР_2 має код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Тобто, це різні юридичні особи, які мають окреме фінансування.

Суд зазначає, що військова частина НОМЕР_2 виплатила позивачу ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за квітень травень 2019 року.

Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 у даній справі є безпідставними, оскільки ця військова частина не може бути належним відповідачем про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, так як позивач проходив військову службу в цій частині лише з 22.03.2019 року по 14.05.2019 року.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для його розподілу відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року відмовити.

Повний текст рішення прийнято в нарадчій кімнаті та підписано суддею головуючим 22 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Хохленков