Справа № 200/10563/20-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 р. Справа№200/10563/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради, в якому просив:

визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні допомоги по народженню дітей ОСОБА_1 ,

зобов`язати призначити та виплатити допомогу по народженню дитини ОСОБА_3 , в розмірі, встановленому частиною 1 статті 12 Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», тобто 41280 грн.,

зобов`язати призначити та виплатити допомогу по народженню дитини ОСОБА_4 , в розмірі, встановленому частиною 1 статті 12 Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», тобто 41280 грн.

У позовній заяві свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є батьком двох синів, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебуває на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа. 29.09.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплату допомоги при народженні дітей. Проте жодних виплат не надходило. На запит адвоката відповідач надіслав лист про відмову в призначені допомоги в зв`язку з пропуском 12-місячного строку для звернення. Будь-яких рішень позивач не отримував, такі дії відповідача вважає протиправними тому просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Ухвалою від 17 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, поновлено строк звернення до суду, відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення по справі та відкрито спрощене позовне провадження по справі.

Відповідно до ухвали суду від 16 лютого 2021 року розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, визнано обов`язковою явку сторін до судового засідання, витребувані у позивача докази його проживання разом з малолітніми дітьми, а також докази неможливості звернення за допомогою по народженню дітей, для огляду у судовому засіданні оригінали письмових доказів, доданих до позовної заяви.

Ухвалою суду від 05 березня 2021 року у позивача повторно витребувані письмові докази.

Ухвалою суду від 24 березня 2021 року залучена в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , яку зобов`язано надати пояснення та докази мешкання разом з чоловіком - ОСОБА_1 і спільними дітьми.

Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що 10.04.2019 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . Заява про призначення усіх видів соціальної допомоги від 29.09.2020 року не була розглянута по суті, оскільки заповнена некоректно. Крім того зазначено про пропуск позивачем 12-місячного строку звернення за допомогою при народженні. Оскільки позивач належним чином не виконав покладені на нього обов`язки, встановлені положеннями Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року, відповідач вважає, що діяв правомірно в межах своєї компетенції. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

До судового засідання учасники справи не з`явилися, були повідомлені про час та місце розгляду справи, представником відповідача до суду надана заява про розгляд справи за її відсутності.

На стадії підготовчого провадження в режимі відеоконференції позивач підтримав позовні вимоги, зазначив, що він знаходиться у м. Донецьку. Через припинення з технічних причин з боку позивача відеоконференцзв`язку підготовче судове засідання у цей день проведено за його відсутності.

Представник відповідача на стадії підготовчого провадження проти позову заперечила з підстав, викладених у позовній заяві, надала докази отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, відомостей, необхідних для призначення допомоги, а також рішення про скасування довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відносно позивача та його дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Також зазначила, що позивач, продовжуючи фактично мешкати на тимчасово не підконтрольній України території, протиправно отримував щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Вказані обставини розцінює як свідоме зловживання правом.

Просила у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не прибула, про своє ставлення до заявленого позову суд не повідомила, витребувані судом докази не надала.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приписами частини 5 статті 250 КАС України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу без участі сторін в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи судом встановлені такі фактичні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 (а.с.13-17).

Позивач є батьком неповнолітніх дітей:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського управління юстиції Донецької області від 10.11.2015 року, актовий запис № 1302 від 28.10.2015 року (а.с.21),

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 26.03.2019 року, актовий запис № 2 від 26.03.2019 року (а.с.22).

Позивач та його діти станом на час виникнення спірних відносин перебували на обліку відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщені особи згідно з довідками від 10.04.2019 року за № 1423-, № 1423-, № 1423- (а.с.18-20).

Судом встановлено, що 29.09.2020 року позивач звернувся до відповідача з питання оформлення усіх видів соціальної допомоги, в тому числі допомоги при народженні дитини та прийняття заяви встановленого зразка (а.с.30-32).

13.10.2020 року Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради повідомило ОСОБА_1 про те, що заява про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг заповнена некоректно (а.с.46).

У відповіді на адвокатський запит відповідач зазначив про те, що заява позивача не була розглянута по суті через її недоліки, рішення щодо призначення допомоги при народженні дитини або про відмову в призначенні не приймалося, а позивач може повторно звернутися до управління з належним чином оформленою заявою (а.с.33-34).

Рішеннями № 52, 53, 54 від 30.03.2021 року скасовані довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відносно позивача та його дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.95-96).

Також, з долучених за клопотанням представника відповідача письмових доказів судом встановлені такі відомості.

Листом від 09.10.2020 року №0.133/622/20 на адресу відповідача відділом освіти Дружківської міської ради повідомлено, що станом на 09.10.2020 дошкільні заклади міста не відвідують ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є внутрішньо переміщеними особами (а.с.56).

Листом від 29.10.2020 року №0.136/894/20 на адресу відповідача службою у справах дітей Дружківської міської ради повідомлено, що в результаті проведеної роботи встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зазначений громадянин не проживає і ніколи не проживав. З бесіди з ОСОБА_5 - головою об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Зелений гай», до якого відноситься житло за вказаною адресою, відомо, що на теперішній час квартира придбана подружжям, яке не має дітей (прізвище невідоме). Раніше квартиру винаймала сім`я внутрішньо переміщених осіб, у якій також неповнолітніх дітей не має.

Таким чином перевірити умови проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не представляється можливим, оскільки будь-яка інформація щодо місця перебування сім`ї зазначених малолітніх у службі у справах дітей відсутня (а.с.55).

На лист відповідача від 30.09.2020 №0.213/7241/20 Міський відділ охорони здоров`я Дружківської міської ради повідомив, що згідно з інформацією, наданою адміністрацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дружківської міської ради, діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстровані в електронній системі еНеlth (а.с.58).

29.10.2020 року у запиті до Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації відповідачем, зокрема, повідомлено, що при спілкування із заявником було з`ясовано, що мати дітей - ОСОБА_2 , місце знаходження матері дітей невідомо, можливо мешкає на території, тимчасово не підконтрольній Україні, З матір`ю дітей заявник у шлюбі не перебував. ОСОБА_1 працює без оформлення у м.Києві, діти фактично мешкають разом з ним у Дружківці за адресою місця фактичного перебування. В період його відсутності перебувають із своєю бабусею.

Службою у справах дітей за телефоном повідомлено, що здійснити обстеження умов проживання дітей не можливо у зв`язку з відсутністю даної родини в м. Дружківці. Втім, при спілкуванні з головою ОСББ «Зелений гай» за адресою: вул. Енгельса, 10, з`ясовані такі обставини:

Громадян ОСОБА_6 (батька, дітей, бабусі) за даною адресою ніколи не було - ні постійно, ні тимчасово. В квартирі АДРЕСА_2 діти ніколи не мешкали. Деякий час в квартирі ніхто не мешкав (власники житла - родина ОСОБА_7 доглядали свою власність і сплачували комунальні послуги). Зараз квартирою АДРЕСА_3 , яка фактично мешкає за цією адресою та обидва члена подружжя працюють в Дружківському міському відділі поліції (а.с.62-63).

Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації на запит відповідача листом № 01-19/7833/0/201-20 від 30.11.2020 року, зокрема, повідомив, що в департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради з 28.12.2015 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа (фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ) (а.с.57).

Крім того, позивачем надіслана до суду довідка від 15.03.2021 року про склад сім`ї, видана на тимчасово непідконтрольній України території, про те, що сім`я у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживає за адресою АДРЕСА_6 . При цьому у примітці довідки зазначено, що ОСОБА_8 проживає з дружиною ОСОБА_2 та дітьми з 2016 року до цього часу (а.с.81-82).

З урахуванням встановлених у справі обставин, надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з такого.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII), який спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Згідно з частиною першою статті 1 зазначеного Закону громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону № 2811-XII одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника) (частина 1 статті 5 Закону № 2811-XII).

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

Суд враховує, що у відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Окрім того, суд зауважує, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів саме дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №591/610/16.

Проте, керуючись викладеними нормами, правовими позиціями Верховного Суду та усталеною судовою практикою, суд зауважує, що з метою забезпечення дотримання прав дитини за отриманням допомоги повинна звернутися саме особа, яка безпосередньо здійснює утримання, виховання чи опіку над дитиною.

Зокрема, відповідно до частини 1 статті 10 № 2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), ЯКИЙ ПОСТІЙНО ПРОЖИВАЄ РАЗОМ З ДИТИНОЮ.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), З ЯКИМ ПОСТІЙНО ПРОЖИВАЄ ДИТИНА, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Статтею 11 Закону № 2811-XII також передбачено, що орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), З ЯКИМ ПОСТІЙНО ПРОЖИВАЄ ДИТИНА, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій ВІДОМОСТІ, НЕОБХІДНІ ДЛЯ ПРИЗНАЧЕННЯ ДОПОМОГИ при народженні дитини.

Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі:

позбавлення отримувача допомоги батьківських прав;

відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав;

тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання;

припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини;

нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини;

допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дітей для їх належного матеріального забезпечення, а відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Проте, відповідно до наявних матеріалів справи позивачем не доведено, що він мешкає разом з неповнолітніми дітьми, приймає участь у їх вихованні та утриманні, і що допомога при народженні дитини, яку він вимагає призначити за змістом заявлених вимог із значним пропуском встановлено законом строку, буде спрямована саме на задоволення інтересів дітей.

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_7 .

Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи адресою фактичного проживання позивача та його дітей було вказано : АДРЕСА_1 .

При зверненні до відповідача 29 вересня 2020 року позивач стверджував, що місце перебування матері дітей невідомо, можливо мешкає на території тимчасово не підконтрольній Україні, а він сам працює без оформлення у м. Києві, діти фактично мешкають разом з ним у Дружківці.

Водночас, з наданої позивачем довідки про склад сім`ї від 15.03.2021 року випливає, що з 2016 року до цього часу він із сім`єю разом мешкають за адресою АДРЕСА_6 .

У тексті позовної заяви зазначено, що реєстрацією народження дітей на Україні займалась мати дітей - ОСОБА_2 , що випливає з рішення Дружківського міського суду Донецької області від 25 березня 2019 року по справі 2-0/229/175/2019. Також матір`ю дітей було отримано 10.04.2019 року довідки переселенця на дітей за адресою у м.Дружківка Донецької області, а позивач у зв`язку з доглядом за дітьми, проживає на тимчасово окупованій території і у нього немає коштів зняти житло в оренду у м.Дружківка.

Проте, судом встановлено, що у департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради з 28.12.2015 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), (фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ).

Таким чином, в матеріалах справи наявні відомості про три різні адреси, за якими нібито одночасно проживає разом з дітьми позивач, та дві адреси проживання матері дітей ОСОБА_11 .

За наявності пояснень позивача про його мешкання чи в м. Києві, чи в м. Дружківці, чи в м. Ясинуватій, чи разом з матір`ю дітей, чи окремо, суд критично ставиться до таких пояснень та наданої позивачем довідки про склад сім`ї, яка видана не уповноваженим владою України органом.

Отже, істотні розбіжності у наданих позивачем відомостях, враховуючи також реєстрацію народження дітей їх матір`ю ОСОБА_11 , не дозволяють встановити факт спільного проживання з дітьми саме позивача, що за Законом № 2811-XII є необхідною умовою для призначення допомоги.

Водночас, на виконання передбачених статтею 11 Закону № 2811-XII повноважень відповідача, за якими орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини, УПОВНОВАЖЕНИМИ ОРГАНАМИ НАДАНІ ВІДОМОСТІ ПРО ВІДСУТНІСТЬ ФАКТУ ПРОЖИВАННЯ ПОЗИВАЧА РАЗОМ ІЗ ДІТЬМИ за зазначеною ним адресою.

Відповідно до отриманих відомостей рішеннями відповідача №52, 53, 54 від 30.03.2021 року скасовані довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відносно позивача ОСОБА_1 та його дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вказані рішення у встановленому порядку не оскаржені та не скасовані.

За таких обставин у суду відсутні підстави ґрунтувати судове рішення на припущенні, що діти позивача проживають разом з ним, а отже, допомога при їх народженні буде спрямована на задоволення саме інтересів дітей. Адже, в іншому випадку, отримання такої допомоги батьком дітей, який не бере участь в їх утриманні, всупереч закону порушить саме інтереси дітей, на захист яких і спрямований Закон № 2811-XII.

Водночас, суд зауважує, що рішення про відмову позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини, відповідачем не приймалося.

Тому, відповідно до правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №591/610/16, один з батьків, з яким постійно проживають діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не позбавлений можливості подати заяву за встановленою формою про виплату допомоги, в тому числі, за умови підтвердження факту спільного з дітьми проживання та неможливості подати відповідну заяву у встановлений строк.

За приписами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Отже, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітніх дітей, виходячи із завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а заявлені у цій справі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 133 КАС якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи, що позивачем при поданні до суду адміністративного позову судовий збір не сплачувався, а ухвалою суду від 17 листопада 2020 року відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь Державного бюджету судовий збір за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру.

Керуючись статтями 2, 133, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Дружківської міської ради (84206, Донецька область, м. Дружківка, вул. Машинобудівників, 64, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України - 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписане 23 квітня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.А. Чекменьов