Справа № 761/27150/20
Суддя: Рибак М. А.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/115/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участі секретаря Савенко О.І.,

представника позивача Осипова Є.М.,

представника відповідача Макаренко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 1543 від 17 серпня 2020 року про накладення адміністративного стягнення, визнати протиправною та скасувати постанову № 1542 від 17 серпня 2020 року про накладення адміністративного стягнення

Свої вимоги мотивує тим, що 17 серпня 2020 року адміністративна комісія при виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) винесла постанову № 1543 та № 1542 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 (надалі - Постанова № 1543), за те, що вона здійснювала продаж пива та цигарок неповнолітній особі. Зазначила, що здійснила продаж не маючи сумніву в тому, що перед нею доросла повнолітня особа.

Вважає, що постанови № 1543 та постанова № 1542 були винесені на підставі протоколів про адміністративні правопорушення від 20.07.2020, які були складені із значними порушеннями. В свою чергу відповідач не переконався у всебічності та правильності складання протоколів про адміністративні правопорушення, що призвело до притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Закупівля та весь алгоритм дій щодо цієї купівлі повністю спланований самими працівниками управління поліції.

Ухвалою суду від 03.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по розгляду даної адміністративної справи без виклику сторін.

15.10.2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та допит у якості свідка ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 19.10.2020 року призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті.

09.02.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він вважав дії адімінкомісії законними, а позов безпідставним. Вказував, що відповідачем було дотримано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а позивач визнала вину у скоєному правопорушенні.

21.04.2021 року від позивача надійшли заперечення на відзив відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд про його задоволення. При цьому зазначала, що в діях співробітників поліції була провокація правопорушення.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, та просив у його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 61 Конституції України визначає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Судом встановлено, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 20.07.2020 року серія ВАБ №255020, ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснила продаж тютюнових виробів, а саме «L&M Loft» неповнолітній особі, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

В подальшому, згідно із постановою відповідача від 17.08.2020 року № 1543, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 20.07.2020 року серія ВАБ №254852, ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснила продаж алкогольного напою, а саме пива «Львівське світле», із вмістом алкоголю 4,5% неповнолітній особі, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

В подальшому, згідно із постановою відповідача від 17.08.2020 року № 1543, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 КУПАП (в редакції, що діяла на момент скоєння правопорушення) порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст.15-3 У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст.15-3 Закону України України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Разом із тим, в даному випадку не вбачається підтвердження в матеріалах справи того, що у продавця ОСОБА_1 виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснила продаж тютюнових виробів та алкогольного напою саме ОСОБА_3 , так як останній у своїх письмових поясненнях зазначив лише, що придбав товар у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », не вказуючи саме на продавця ОСОБА_1 .

Інші свідки вказаних обставин відсутні.

Не вказано про те, що ОСОБА_1 здійснила продаж тютюнових виробів та алкогольних напоїв саме ОСОБА_3 , який не досяг 18 років, і в протоколах про адміністративне правопорушення, а також оскаржуваних постановах.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.07.2020 року серії ВАБ254852 не вказано чи здійснила ОСОБА_1 продаж алкогольного або слабоалкогольного напою, як це передбачає диспозиція ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявні або відсутні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не були в повній мірі дотримані вимоги КУпАП при розгляді справи, а саме: не з`ясовано чим підтверджується та обставина, що саме ОСОБА_1 здійснила продаж алкогольних або слабоалкогольних напоїв саме ОСОБА_3 .

Окрім того, суд зазначає, що сам факт визнання особою вини у скоєнні правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суду у справі № 177/525/17 від 08.07.2020 року).

Також суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 визнала вину у скоєнні правопорушення, тоді як протоколах вказала, що більше здійснювати продаж тютюну і алкоголю неповнолітнім не буде.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідачем не було доведено правомірності свого рішення, а заперечення, висловлені у відзиві на позов не спростовують встановлених судом обставин.

За таких обставин суд приходить до висновку по те, що позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 251, 252, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 73, 74, 77, 241, 242, 296 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про накладення адміністративного стягнення № 1543 від 17.08.2020 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про накладення адміністративного стягнення № 1542 від 17.08.2020 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

адміністративна комісія при виконавчому органі Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації): 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення складено: 22.04.2021 року.