Справа № 584/102/21
Суддя: Токарєв С. М.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 584/102/21
Провадження № 2-а/584/7/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20.04.2021 м. Путивль

Путивльський районний суд Сумської області у складі головуючого - судді Токарєва С.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Путивль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 7 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Кардаш Яни Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3684458 від 19.01.2021,

встановив:

26.01.2021 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконним дії відповідача щодо складання постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, а також просив постанову серії ЕАН № 3684458 від 19.01.2021 визнати протиправною та скасувати, а провадження по справі закрити.

Обґрунтовував свої вимоги тим, що постановою відповідача ОСОБА_2 від 19.01.2021 позивача визнано винним у тому, що він керував автомобілем «HYUNDAI», н.з. НОМЕР_1 , 19.01.2021 о 20:45:18 в м. Києві, і здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив вимоги п. 17.1. ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

При цьому позивач зазначав, що 19.01.2021 о 20:45 у м. Києві, керуючи автомобілем «HYUNDAI», н.з. НОМЕР_1 порушень п. 17.1. ПДР він не допускав. Коли його зупинили працівники поліції, то вони повідомили, що він порушив ПДР. Він просив працівників поліції надати докази його винуватості, проте жодних доказів на підтвердження його вини відповідачем ОСОБА_2 надано не було, а також не було роз`яснено його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Позивач зазначав, що вважає оскаржувану постанову незаконною, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 122 КУпАП (в редакції, чинній станом на 19.01.2021) передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Положеннями п. 17.1. ПДР визначено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Позивач вказував, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки при її винесенні було порушено вимоги ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, звернулися до суду з письмовими заявами, в яких заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили справу розглядати без їх участі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що згідно положень ч.3 ст. 268 КАС України не є перешкодою для розгляду справи в суді.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, вона підлягає розгляду в письмовому провадженні (ч.9 ст. 205 КАС України).

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.01.2021 інспектором 7 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Кардаш Я.В. було винесено постанову серії ЕАН№ 3684458 відносно позивача за ч. 3 ст. 122 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за те, що він 19.01.2021 о 20:45:18 в м. Київ по вул. Дегтярівська, 80/57 керуючи транспортним засобом здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив вимоги п. 17.1. ПДР.

З цими порушеннями позивач не згоден, про що він зазначив в адміністративному позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП (в редакції, чинній станом на 19.01.2021) передбачена адміністративна відповідальність за передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Статтею 222 КУпАП визначені повноваження Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1-3 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Норма ст. 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо правомірності свого рішення.

Однак, складена постанова не містить посилання на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, а також доказів на підтвердження вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, аналіз викладених правових норм та обставин справи, з врахуванням встановлених порушень при притягненні до адміністративної відповідальності позивача, дають підстави для висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю, що відповідає положенням ч. 3 ст. 286 КАС України.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, в силу вимог ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Таким чином, витрати на правничу допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правовничої допомоги саме у цій справі, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16.

Як вбачається з квитанції № 0.0..1 від 26.01.2021, при зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено 454,00 грн. судового збору (а.с.2).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав акт виконаних робіт від 26.01.2021, квитанцію № 1 від 26.01.2021 про сплату 1500 грн. адвокату Докукіній Т.В. за складання адміністративного позову про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3684458 від 19.01.2021, ордер серії СМ № 3/21, а також копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000490, відповідно до якого Докукіна Т.В. має право на зайняття адвокатською діяльністю, а також копію договору про надання професійної правничої допомоги № 3/21 від 21.01.2021.

Таким чином, в силу вимог ч. 1 ст. 139 КАСУ підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн., а також сума судового збору у розмірі 454 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 6-7, 72-79, 90, 229, 241, 244-246, 262, 268, 286 КАС України, суд

вирішив:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Скасувати постанову інспектора 7 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Кардаш Яни Володимирівни від 19.01.2021 серії ЕАН № 3684458 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

3. Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. 00 коп. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) та 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривен 00 коп.) на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв