Справа № 320/4707/21
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 квітня 2021 року 320/4707/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши в м. Києві позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" до Відділу реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради, Державної міграційної служби України в особі Державної міграційної служби в Київській області, третя особа: ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради, Державної міграційної служби України в особі Державної міграційної служби в Київській області, третя особа: ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- зобов`язати Відділ реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради та Державну міграційну службу України в особі Державної міграційної служби в Київській області надати рішення, прийняте за наслідками розгляду заяви іпотекодержателя про скасування реєстрації місця проживання від 29.03.2021 вих. №165-03/21.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" є іпотекодержателем житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.06.2006, та земельної ділянки площею 0,4500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:064:0015 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства 0,3000 га та для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд 0,1500 га, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Державного акту про право власності на землю Серії Р2 №431363, виданого 21.05.2003 на підставі договорів купівлі-продажу від 11.12.2002 за №2-4773 та від 12.03.2001 за №2-613.

З метою виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01.04.2013 у цивільній справі №2-487/2012, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. із заявою про відкриття виконавчого провадження.

14 січня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О. відкрив виконавче провадження №64149812 з виконання виконавчого листа Ірпінського міського суду Київської області №2-487/2012, виданого 16.04.2013.

У межах виконавчого провадження №64149812 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О. звернувся до Відділу реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради із запитом за вих. №99 від 15.01.2021.

Листом від 25.01.2021 Відділ реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради повідомив приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , згідно наданої до відділу 16.07.2020 будинкової книги на цілий будинок, зареєстроване місце проживання таких осіб: ОСОБА_2 , 1975 р.н.; ОСОБА_3 , 2005 р.н.; ОСОБА_4 , 1998 р.н.; ОСОБА_5 , 1995 р.н.; ОСОБА_6 , 1960 р.н.; ОСОБА_1 , 1959 р.н.

Не погоджуючись із реєстрацію місця проживання вказаних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулось до Відділу реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради та Державної міграційної служби в Київській області із заявою від 29.03.2021 вих. №165-03/21, в якій просило скасувати реєстрацію місця проживання наступних осіб: ОСОБА_2 , 1975 р.н.; ОСОБА_3 , 2005 р.н.; ОСОБА_4 , 1998 р.н.; ОСОБА_5 , 1995 р.н.; ОСОБА_6 , 1960 р.н.; ОСОБА_1 , 1959 р.н.

Проте, станом на 15.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" не отримало жодної відповіді на своє звернення.

У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" зазначає, що реєстрація місця проживання вказаних осіб була проведена з порушенням вимог чинного законодавство, оскільки товариство як іпотекодержатель не надавало свого дозволу (згоди) на реєстрацію місця проживання будь-яких осіб.

Зважаючи на той факт, що будь-яких законних підстав для реєстрації місця проживання вказаних осіб не існувало, позивач вважає, що відповідачі зобов`язані надати рішення, прийняте за наслідками розгляду заяви іпотекодержателя про скасування реєстрації місця проживання від 29.03.2021 вих. №165-03/21, та скасувати реєстрацію місця проживання вказаних осіб.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судова юрисдикція - це інститут права, що покликаний розмежувати як компетенцію різних ланок судової системи так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

З матеріалів позовної заяви та доданих документів вбачається, що позивач не згодний з діями посадових осіб Відділу реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він як іпотекодержатель не надавав свого дозволу (згоди) на реєстрацію місця проживання будь-яких осіб.

Тобто, предметом спірних правовідносин є права користування та розпорядження нерухомим майном (житловим будинком), які, у свою чергу, є майновими правами особи.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом норми частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Питання реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, зокрема, на підставі: заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

В силу положень частини першої та другої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

На думку суду, спірні правовідносини пов`язані з правом користування та розпорядження майном, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто предметом спірних правовідносин є майнові права на зазначений житловий будинок, вимоги ж до Відділу реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради та до Державної міграційної служби України в особі Державної міграційної служби в Київській області є похідними.

Зважаючи на те, що у даній справі спір фактично пов`язаний з реалізацією майнових прав особи, тобто, із цивільним правом, то відповідачі у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснюють.

За таких обставин цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 24.09.2019 у справі №815/6940/13-а та в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №337/2535/17, від 12.12.2018 у справі №826/8587/16, від 10.04.2019 у справі №826/3620/17.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, роз`яснивши при цьому позивачу, що розгляд цих вимог повинен здійснюватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України,

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №320/4707/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" до Відділу реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради, Державної міграційної служби України в особі Державної міграційної служби в Київській області, третя особа: ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд зазначених позовних вимог має здійснюватися у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом з адміністративним позовом та доданими до нього документами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Балаклицький А. І.