Справа № 640/14645/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Лічевецького І.О.,

При секретарі: Лещенко В.С.,

За участю позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Шрам О.В.,

представників відповідача: Кожушко В.Е., Рудак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження прокурорів Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, третя особа: Генеральний прокурор України Венедіктова Ірина Валентинівна про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження прокурорів Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, в якому просив:

- визнати протиправним та скасування рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів «Про накладення дисциплінарного стягнення прокурора відділу нагляду за оперативно-розшуковою діяльністю Національної поліції та Бюро фінансових розслідувань управління нагляду Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 » від 04.06.2020 №99дп-20.

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 23.06.2020 №3-дц.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням строків перевірки дисциплінарної скарги та строків розгляду комісією висновку про наявність дисциплінарного проступку, з огляду на те, що позивачем не вчинялось адміністративного правопорушення, що підтверджено рішенням суду.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що Кадровою комісією не встановлено вчинення позивачем дій, які б могли слугувати для висновку про порушення прокурором етичних норм.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що дисциплінарна скарга позивача не підлягала передачі Секретаріатом Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів відповідним кадровим комісіям для продовження їх розгляду, оскільки передачі підлягали виключно відкриті дисциплінарні провадження, а не дисциплінарні скарги.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що строки дисциплінарного провадження дотримані відповідачем не були, відповідний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 не був складений протягом семи робочих днів, починаючи з 29.01.2020, як і не був продовжений на сім робочих днів.

Також апелянт звертає увагу на те, що він не керував транспортним засобом, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності пов`язане виключно з відмовою пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що факт перебування позивача за кермом автомобіля в момент зупинки працівників підтверджується наявними у матеріалах відеозаписами, що стосуються подій у зв`язку з якими позивача притягнуто до відповідальності, а також поясненнями працівників поліції.

Оскільки підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності слугувала встановлена обставина щодо відмови позивача пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тому оскаржуваний наказ є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії України 19.09.2019 надійшла дисциплінарна скарга Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України від 19.09.2019 №25/2-27868-15 про вчинення дисциплінарного проступку прокурором відділу ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу розподілу між членами Комісії Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 19.09.2019 скарга розподілена ОСОБА_2 .

Згідно з протоколом розподілу між членами Комісії Третьої кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 06.12.2019 скарга розподілена на ОСОБА_3 .

У подальшому, протоколом повторного розподілу між членами Комісії Третьої кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 16.12.2019 скаргу перерозподілено на ОСОБА_4 .

Як наслідок, рішенням члена Третьої кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів ОСОБА_4 від 21.12.2019 №11/2-1557дс-189дп-19 відкрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розташованого у місті Києві управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань Департаменту організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях ОСОБА_1 .

Листом від 23.12.2019 №11/2-1557дс-189дп-19-858/вих19 позивачу запропоновано подати пояснення, щодо доводів зазначених у скарзі.

Наказом Генерального прокурора від 28.12.2019 №2584ц начальника відділу нагляду за додержанням законів органами розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департамент нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 переведено на посаду прокурора відділу нагляду за оперативно-розшуковою діяльністю Національної поліції та Бюро фінансових розслідувань управління нагляду Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора з 02.01.2020.

Відповідно до протоколу розподілу між членами Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 21.01.2020 скарга розподілена на ОСОБА_5 .

Членом кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів ОСОБА_5 складено висновок від 17.03.2020 №07-215дс-101дп-20 про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора відділу нагляду за оперативно-розшуковою діяльністю Національної поліції та Бюро фінансових розслідувань управління нагляду Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 , яким запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді заборони строком на три місяці на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду.

Листом від 28.05.2020 №07/3/2-215дс-101дп-20-237вих-20 позивача повідомлено про засідання кадрової комісії, на якому розглядатиметься висновок про наявність дисциплінарного проступку у його діях.

Рішенням Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 04.06.2020 №99дп-20 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності прокурора відділу нагляду за оперативно-розшуковою діяльністю Національної поліції та Бюро фінансових розслідувань управління нагляду Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді заборони строком на три місяці на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду.

Як наслідок, Наказом Генерального прокурора від 23.06.2020 №3-дц за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також одноразове грубе порушення правил прокурорської етики застосовано до прокурора відділу нагляду за оперативно-розшуковою діяльністю Національної поліції та Бюро фінансових розслідувань управління нагляду Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді заборони строком на три місяці на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду згідно з пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».

Не погоджуючись з таким рішенням та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки матеріалами справи підтверджується обґрунтованість рішення Кадрової комісії щодо вчинення прокурором дисциплінарного проступку, який шкодить його репутації, авторитету органів прокуратури, викликають негативний суспільний резонанс, відповідно є грубим порушенням правил прокурорської етики, що передбачено пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 04.06.2020 №99дп-20 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Оскільки наказ Генерального прокурора від 23.06.2020 №3-дц ухвалено на підставі рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 04.06.2020 №99дп-20, тому суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора від 23.06.2020 №3-дц.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VIII (у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних відносин, надалі - Закон №1697-VIII).

Згідно із пунктами 3, 4 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний: діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами; додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2019 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії України надійшла дисциплінарна скарга Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України від 19.09.2019 №25/2-27868-15 про вчинення дисциплінарного проступку прокурором відділу ОСОБА_1 .

У той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX (надалі Закон № 113-IX), який набрав чинності 25.09.2019, були внесені зміни у Закон №1697-VII.

Відповідно до пункту 21 розділу ІІ Закону № 113-IX з дня набрання чинності цим Законом члени і голова Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів вважаються звільненими з посади, а їх повноваження вважаються достроково припиненими (підпункт 2); відкриті Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів на день набрання чинності цим Законом дисциплінарні провадження щодо прокурорів, стосовно яких не ухвалено рішення, передаються секретаріатом Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів відповідним кадровим комісіям для продовження їх розгляду у порядку, визначеному Генеральним прокурором. Секретаріат Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів продовжує свою роботу до завершення атестації прокурорів (підпункт 3).

Згідно з підпунктом 7 пункту 22 розділу ІІ Закону № 113-IX в Офісі Генерального прокурора, у кожній обласній прокуратурі утворюються відповідні кадрові комісії як органи для забезпечення зокрема розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

У свою чергу, Наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233 затверджено «Порядок роботи кадрових комісій», пунктом 2 якого передбачено, що комісії забезпечують зокрема розгляд дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

У силу вимог до частини першої статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Відповідно, ця процедура передбачає: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.

У той же час судом першої інстанції вірно відзначено, що згідно абзацу четвертого пункту 2 розділу ІІ Закону № 113-IX зупинено до 01.09.2021, зокрема дію частин першої-восьмої, абзацу першого частини дев`ятої, частин десятої і одинадцятої статті 46 акону № 1697-VII, якою передбачено, що перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, але не більш як на місяць.

Відтак, посилання апелянта про порушення відповідачем двомісячного строку щодо перевірки відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дію відповідної норми Закону України «Про прокуратуру» було зупинено з 25.09.2019.

Як свідчать матеріали справи, Наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 №266 затверджено «Порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження».

Відповідно, Наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 №267 створено Третю кадрову комісію з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Згідно з протоколом розподілу між членами Комісії Третьої кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 06.12.2019 скарга розподілена на ОСОБА_3 , відповідно до протоколу повторного розподілу від 16.12.2019 скарга перерозподілена ОСОБА_4 та рішенням від 21.12.2019 №11/2-1557дс-189дп-19 відкрито дисциплінарне провадження.

Наказом Генерального прокурора від 09.01.2020 №9 утворено кадрову комісію з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

У силу вимог пункту 2 розділу III Порядку розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження» (в редакції, чинній станом на час утворення кадрової комісії) проведення перевірки дисциплінарної скарги та відомостей про наявність підстав про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги. В разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений рішенням кадрової комісії не більше ніж на місяць.

Як наслідок, протоколом розподілу між членами Комісії Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 21.01.2020 скарга розподілена на ОСОБА_5 .

Членом кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів ОСОБА_5 складено висновок від 17.03.2020 №07-215дс-101дп-20 про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора.

Листом секретар кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів повідомила про засідання кадрової комісії 18.03.2020 на якому розглядатиметься висновок про наявність дисциплінарного проступку у дисциплінарному провадженні №07-215дс-101дп-20.

При цьому, як зазначає відповідач, на засіданні комісії 16.03.2020 на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211, наказу виконувача обов`язків Генерального прокурора «Про заходи щодо запобігання поширення коронавірусу COVID-19 серед працівників органів прокуратури» від 12.03.2020 №141 прийнято рішення про перенесення засідання кадрової комісії до завершення дії карантину в Україні.

У подальшому, рішенням Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 04.06.2020 №99дп-20 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності позивача та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді заборони строком на три місяці на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду.

Частиною четвертою статті 48 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Слід зазначити, що у період розгляду скарги відносно позивача діяли запроваджені Кабінетом Міністрів України карантинних заходів.

Оскільки строк притягнення до дисциплінарної відповідальності не сплив, з урахуванням наведених обставин, розгляд дисциплінарної скарги в такі строки не може бути самостійною підставою для скасування рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

У свою чергу, види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на прокурора за вчинення ним дисциплінарного проступку, закріплені у частині першій статті 49 Закону № 1697-VII.

До таких стягнень належать: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Як вбачається з рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів «Про накладення дисциплінарного стягнення прокурора відділу нагляду за оперативно-розшуковою діяльністю Національної поліції та Бюро фінансових розслідувань управління нагляду Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 » від 04.06.2020 №99дп-20 позивач умисно вчинив дисциплінарний проступок передбачений пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону №1697-VIII, за що передбачена відповідальність у вигляді заборони на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

При цьому, пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII визначено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Згідно із частиною другою цієї статті притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

У відповідності до Стандартів професійної відповідальності та основними правами і обов`язками прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23.04.1999, прокурори повинні завжди підтримувати честь та гідність професії; поводитись професійно, відповідно до закону, правил та етики їхньої професії; у будь-який час дотримуватись найвищих норм чесності.

Згідно з частинами другою, третьою статті 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, прокурор зобов`язаний не допускати поведінки, що може зашкодити репутації, а саме, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс. Поза службою поводитися коректно і пристойно.

При виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність (частина перша статті 16 Кодексу професійної етики).

У статтях 32, 33 цього Кодексу передбачено, що оцінка дотримання норм професійної етики та поведінки прокурора може проводитися під час дисциплінарного провадження та надаватися при вирішенні питань щодо підвищення по службі, присвоєння класного чину, підготовці характеристик та рекомендацій. Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» прокурори зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу. Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс. Крім того, поза службою поводитися коректно і пристойно. При з`ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення прокурора з метою впливу на посадових осіб (стаття 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів).

Колегія суддів зазначає, що для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як вчинення дій, що порочать звання прокурора, підривають, авторитет органів прокуратури і викликають сумнів в об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а так само одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, Кадрова комісія має установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника прокуратури, зашкодила репутації працівника прокуратури та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №П/9901/14/17, постанові Верховного суду від 4 жовтня 2019 року у справі №805/1235/17-а (К/9901/24269/18).

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як свідчать матеріали справи, згідно рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 04.06.2020 №99дп-20 вбчається наступне.

На автодорозі Київ-Чоп 585 км + 800 м поряд з автозаправною станцією МПП «Марс» 03.08.2019 о 00 год 40 хв працівниками Управління патрульної поліції у Львівській області зупинено транспортний засіб марки BMW Х3 з державним номерним знаком НОМЕР_1 через несправність лівого заднього габариту.

Під час спілкування з водієм поліцейські запідозрили ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували позивачу пройти огляд на стан сп`яніння на підставі пункту 3 розділу І та пункту 1 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Втім, ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння, пояснивши, що не він, а його дружина керувала транспортним засобом.

У той же час, відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП від 03.08.2019 серії ОБ №184677 та постанову від 03.082019 серії ЕАВ №1388959 про накладення адміністративного стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП у зв`язку з керуванням транспортним засобом із непрацюючим лівим габаритним вогнем у темну пору доби та без посвідчення водія.

Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 11.11.2019 у справі №457/1106/19 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення закрито, так як позивач не керував транспортним засобом 03.08.2019, тому не може бути суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Рішенням Трускавецького міського суду від 23.08.2019 у справі №457/955/19 постанову серії ЕАВ №1388959 від 03.08.2019, складену інспектором роти №3 батальйону управління патрульної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за частиною першою статті 126 КУпАП визначено протиправною та скасовано, з огляду на не надання достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, дотримання порядку їх прийняття, ненадання документів (матеріалів), на підставі яких прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому, згідно пояснень позивача він не керував транспортним засобом, тому від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, а пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я працівники поліції йому не пропонували.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ці доводи суперечать поясненням поліцейських щодо обставин події, що ставить під сумнів їх достовірність.

Так, працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що автомобіль позивача було зупинено у зв`язку з тим, що водій рухався у темну пору доби з несправним заднім габаритом.

Після вмикання ними проблискових маяків та гучномовного пристрою позивач заїхав на автозаправну станцію МПП «Марс». Вийшовши з автомобіля, він відразу спробував пройти до приміщення АЗС, однак вони його зупинили та попросили надати відповідні документи, у зв`язку з чим він повернувся до транспортного засобу. Дружина водія вийшла з переднього пасажирського місця;

Разом з тим, під час спілкування з ОСОБА_1 у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для висунення пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відповідно позивачу запропоновано на місці зупинки пройти огляд за допомогою пристрою «Драгер» та у закладі охорони здоров`я, від яких він відмовився.

Слід зазначити, що опитані особи підтвердили, що відразу після зупинки автомобіля особисто бачили, як позивач вийшов з місця водія, а його дружина - з переднього пасажирського місця;

Відповідно позивач пояснив вказані обставини тим, він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вважав дії працівників поліції незаконними, що підтверджено судовим рішенням, наголосив, що під час оформлення матеріалів справ про адміністративні правопорушення жодним чином не заплямував авторитет органів прокуратури, не використовував службове становище та не представлявся поліцейським або іншим особам прокурором.

При цьому, судом було досліджено електронні докази - записи з нагрудної камери поліцейського, що підтверджує факт керування позивачем транспортного засобу.

У даному випадку, позивач намагався уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

На підставі встановлених обставин, Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів обставин, зроблено висновки, що факти відмови прокурорів від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та/або в медичному закладі є діями, які шкодять як його репутації, так і авторитету органів прокуратури в цілому, викликають негативний суспільний резонанс, а тому є грубим порушенням правил прокурорської етики, відповідно позивач умисно вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», - дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

При цьому, колегія суддів критично оцінює постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 11.11.2019 у справі №457/1106/19, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не заслуговують на увагу, оскільки суд у межах розгляду цієї справи не досліджує питання наявності або відсутності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а надає правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку в частині порушення норм професійної етики.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 800/531/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 9901/711/18 та від 02 вересня 2020 року у справі №9901/282/19.

Крім того, за змістом частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлені ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення через відсутність складу цього правопорушення не завжди означає, що діяння не містить ознак іншого виду правопорушення, зокрема дисциплінарного. При вирішенні дисциплінарного провадження стосовно прокурора Комісія не вирішує питання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення та не вдається до оцінки доказів, отриманих під час провадження у справі про таке правопорушення.

На думку суду, потрібно погодитись з висновком Кадрової комісії, що відмова прокурора від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є обставиною, яка свідчить про вчинення дій, що порочать звання прокурора.

Пояснення позивача щодо повідомлення поліцейських про не здійснення керування транспортним засобом, не може бути достатньою підставою для невиконання прокурором законних вимог поліцейського.

Доводи апелянта щодо ненадання йому направлення на проходження в медичному закладі колегія суддів оцінює критично, так як останній міг повідомити про це поліцейських, зажадавши проходження такого огляду в спеціалізованому закладі або пройти такий огляд за власною ініціативою в найкоротший можливий термін.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість рішення Кадрової комісії від 04.06.2020 №99дп-20 щодо вчинення прокурором дисциплінарного проступку, який шкодить його репутації, авторитету органів прокуратури, викликають негативний суспільний резонанс.

При цьому, слід зауважити, що до позивача було застосоване не найсуворіше покарання, що дає підстави стверджувати про врахування відповідачем принципу пропорційності.

Як наслідок, відсутні підстави для скасування наказ Генерального прокурора від 23.06.2020 №3-дц, який ухвалено на підставі рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 04.06.2020 №99дп-20.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді Т.Р. Вівдиченко

І.О. Лічевецький