Справа № 160/15315/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Юхно І.В.
розглянувши, без участі сторін, у м. Дніпро заяву про стягнення витрат на правничу допомогу по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення,
18.11.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та нечинним рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за №1666-24/VІІ від 07.07.2020 р. «Про орендну плату за користування земельними ділянками на території Межиріцької сільської ради на 2021 рік».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.01.2021:

- адміністративний позов задоволено повністю;

- визнано протиправним на нечинним рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за №1666-24/VІІ від 07.07.2020 р. «Про орендну плату за користування земельними ділянками на території Межиріцької сільської ради на 2021 рік». Зобов`язано Межиріцьку сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому був або мав бути офіційно оприлюднений нормативно-правовий акт, невідкладно після набрання рішенням законної сили;

- роз`яснено, що рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за №1666-24/VІІ від 07.07.2020 р. «Про орендну плату за користування земельними ділянками на території Межиріцької сільської ради на 2021 рік» втрачає чинність повністю з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду;

- повернуто з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір у загальному розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять гривні сорок копійок), сплачений 29.12.2020 відповідно до квитанції від 18.11.2020 № №П1170488, оригінал якої міститься у матеріалах справи №160/15315/20;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять гривні сорок копійок).

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 14.01.2021 надійшла заява представника позивача про розподіл судових витрат між сторонами по справі № 160/15315/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення.

Частиною 3 статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем було заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, проте на час розгляду справи позивачем не було подано про це відповідну заяву з доказами на підтвердження понесених витрат, у зв`язку з чим дане питання не вирішувалось судом.

Одночасно, суд у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 №160/15315/20 вказав, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідною заявою про понесенні витрати на правничу допомогу в порядку ч. 7 статті 139 КАС України.

Враховуючи те, що на момент надходження заяви відсутні докази отримання рішення сторонами у справі, суд вважає вказану вище заяву такаю, яку подано в межах встановленого строку КАС України.

Крім того, оскільки судове рішення було винесено в підготовчому судовому засіданні у м. Дніпрі без участі сторін в порядку письмового провадження, суд вважає за доцільне розглянути дану заяву без участі сторін.

У зв`язку з тим, що десятиденний строк розгляду вказаної заяви спливає 24.01.2021 (вихідний день), питання про розгляд заяви в адміністративній справі вирішується 25.01.2021.

Розглянувши заяву про розподіл судових витрат, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм, дає суду, підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

До матеріалів справи позивачем додано:

- копію договору про надання правової допомоги від 17.06.2020 року №17.06.2020;

- копію звіту про про виконання договору №1-01/21-3 від 06.01.2020 року;

- копію акту №1-01/21 приймання-передачі наданих послуг від 06.01.2021 року.

Судом встановлено, що між адвокатським об`єднанням "БІРЮК, МІГУЛЬОВ і ПАРТНЕРИ" та громадянином ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №17/06/2020 від 17.06.2020 року.

Відповідно до п.1.1. договору Клієнт доручає Об`єднанню надання правової допомоги, детальний опис та обсяг яких визначено у завданні та/ або Завданнях до цього договору.

Розмір винагороди (гонорару) Об`єднання за наданні юридичні послуги та порядок її розрахунку буде визначатися Сторонами у кожному конкретному завданні до Договору, яке є невід`ємною частиною договору (пункт 3.2. договору).

Відповідно до Додатку до Договору про надання правничої допомоги від 17.06.2020 року №17/06/2020 (звіту про надання послуг з правничої допомоги) об`єднанням, в особі керуючого партнера, адвоката ОСОБА_2 були надані послуги на загальну суму 6 283,20 грн., а саме:

- вивчення порушеного Клієнтом питання, ознайомлення з первинними документами, проведення аналізу нормативно-правової бази на суму 1 200,00грн.;

- проведення огляду, аналізу та узагальнення судової практики у справах, що за предметом співпадають зі справою, дорученою клієнтом на суму 900,00грн.;

- підготовка та подання позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на загальну суму 2400,00грн;

- прибуття до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для участі в судовому засіданні 05.01.2021 на суму 1000,00грн.;

- підготовка письмових доказів - додатків до позовної заяви (п.4) - друк та копіювання документів на суму 783,20грн.

Також, між позивачем та Об`єднанням підписано акт виконаних робіт від 06.01.2021 року.

Як вбачається із звіту про виконання Договору, адвокатом проведено вивчення порушеного Клієнтом питання, ознайомлення з первинними документами, проведення аналізу нормативно-правової бази на суму 1 200,00грн.; проведення огляду, аналізу та узагальнення судової практики у справах, що за предметом співпадають зі справою, дорученою клієнтом на суму 900,00грн.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат входить розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою.

Суд зазначає, що попереднє консультування щодо порушених прав клієнта не входять до складових надання правничої допомоги, безпосередньо пов`язаною з розглядом справи в суді, а є правничої допомогою, наданою під час досудового врегулювання спору.

А тому вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в цій частині не підлягає задоволенню.

Крім того, суд вказує, що витрати адвоката, які виникли в результаті прибуття до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для участі в судовому засіданні 05.01.2021 не підлягають в цій частині задоволенню, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, підготовче судове засідання 05.01.2021 відбулось без участі представників сторін.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що здійснені адвокатом дії, визначені в рахунках на оплату, мали бути здійснені адвокатом фактично, та дійсність їх вчинення має бути підтверджена в матеріалах справи.

Матеріалами справи частково підтверджено вчинення перелічених адвокатом дій в акті наданих послуг від 06.01.2021 року.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, суд виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), №34884/97).

Судом встановлено, що визначені адвокатом дії в акті наданих послуг від 06.01.2021 року, є частково доведеними та підлягають задоволенню судом у загальному розмірі на суму 3 183,20 грн.

Вказана сума є співмірною з вчиненими адвокатом діями та наданими послугами у вказаній справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області сплачені позивачем судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3 183,20 (три тисячі сто вісімдесят три гривні двадцять копійок).

В іншій частині відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи додаткове рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Юхно