Справа № 520/16541/2020
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,
при секретарі судового засідання - Рєзнік Е.О.,
за участю: представника відповідача - Федченка О.О. в режимі ВКЗ,
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000185/1 від 30.05.2020, №UA204120/2020/000195/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000187/2 від 01.06.2020, №UA204120/2020/000188/2 від 01.06.2020, №UA204120/2020/000189/2 від 01.06.2020, №UA204120/2020/000202/2 від 04.06.2020, №UA204120/2020/000190/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000198/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000197/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000199/2 від 02.06.2020.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при здійсненні митного оформлення Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрут-сервіс" для підтвердження митної вартості конкретної поставки товару та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) було надано усі документи, які передбачені чинним законодавством, зокрема, ч. 2, 3 ст. 53 МК України. Митну вартість було заявлено за ціною договору (контракту). Однак, незважаючи на надані документи, відповідачем було прийняті рішення про коригування митної вартості товарів, якими відповідачем визначено більшу митну вартість товару, на підставі резервного методу визначення митної вартості. Позивач вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару є протиправними та підлягають скасуванню.
Від представника відповідача Федченко О.О., через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.
Представник позивача Зудінов О.О. в судових засіданнях позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Водночас, 14.04.2021 року, через канцелярію суду, від представника позивача Зудінова О.О. надійшло клопотання з проханням розглянути справу без його участі.
Представник відповідача - Федченко О.О., у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, згідно наданого до суду відзиву зазначив, що оскаржувані в даній справі рішення про коригування митної вартості товарів є законними і обґрунтованими, винесеними відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, встановив наступне.
Судом встановлено, що 26 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрут-сервіс» (покупцем) та Kleinjan's aardappelhandel B.V. (Голландія) (продавцем) укладено Контракт №26/03/2020-UA (далі - контракт), за змістом п.1.1 статті 1 якого продавець зобов`язується поставити покупцеві картоплю продовольчу голландського походження врожаю 2019 року в асортименті, розміром та кількості, установлених Контрактом, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та заплатити за нього визначену Контрактом грошову суму (ціну). Згідно з п. 1.2 статті 1 Контракту асортимент, кількість, ціна одиниці товару, його розмір та загальна сума Контракту визначаються Інвойсами, що є невід`ємною частиною цього Контракту.
Ціни на товар, вказані в Інвойсах, наведені у Євро та включають в себе вартість товару та його упаковки, а сумарна вартість Контракту складає суму всіх інвойсів (п.п. 2.1, п.2.2 ст. 2 Контракту).
23 квітня 2020 року продавець надіслав на адресу товариства комерційну пропозицію, за змістом якої: «Згідно з тим фактом, що якість картоплі помітно знизилась, ми готові запропонувати вам ціну в 10,50 Євро за 100 кг починаючи з 14.04.2020».
На виконання вказаного Контракту та відповідно до комерційної пропозиції від 23.04.2020 продавцем було виставлено товариству інвойси: №00054142 від 26.05.2020 року, №00054143 від 26.05.2020 року, №00054144 від 26.05.2020 року, №00054140 від 26.05.2020 року, №00054141 від 26.05.2020 року, №00054162 від 27.05.2020 року, №00054200 від 28.05.2020 року, №00054201 від 28.05.2020 року, №00054202 від 28.05.2020 року, №00054205 від 29.05.2020 року.
За змістом вказаних інвойсів плата за товар має бути здійснена впродовж 14 днів з дня доставки товару.
На виконання вказаного контракту на митну територію України автомобільним транспортом на адресу позивача було здійснено 10 поставок товару.
Факт відвантаження продавцем товару покупцю на виконання вказаних вище інвойсів підтверджується наявними в матеріалах справи експортними деклараціями країни відправлення та міжнародними транспортними накладними форми CMR.
В подальшому, товариством через уповноважену особу при здійсненні митного оформлення товару надано усі наявні у товариства документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування.
Зокрема, до митних декларацій, у якій був обраний основний (1) метод визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) декларантом долучались: Контракт №26/03/2020-UA від 26.03.2020; лист-комерційна пропозиція продавця від 23.04.2020 про ціну товару 10,50 євро за 100 кг; інвойси; міжнародні експортні декларації форми MRN; товаро-транспортні накладні формату CMR; листи продавця та організації з продажу картоплі у Голландії про причини низької ціни на товар (у зв`язку з епідемією коронавірусу).
За результатами проведеного опрацювання митним органом встановлено наступне:
- в інвойсах зазначений термін оплати 14 днів з моменту доставки, разом з цим до митного оформлення надано контракт від 26.03.2020 № 26/03/2020-UA, в якому згідно статті 7 «Умови оплати» передбачена попередня оплата за товар;
- митні декларації Нідерландів не можливо поширити на заявлену до митного оформлення партію товару оскільки в ній не зазначено товаро-супровідних документів (інвойс, CMR та інше);
- згідно статті 8 «Транспортні документи» контракту від 26.03.2020 № 26/03/2020-UA товар повинен супроводжуватися наступними оригіналами документів: комерційний рахунок, транспортна накладна, сертифікат якості, сертифікат походження EUR.1 сертифікат фітосанітарної служби, експортна декларація, пакувальний лист, але до митного оформлення декларантом не подані документи, передбачені статтею 8 контракту від 26.03.2020 № 26/03/2020-UA, а саме: пакувальний лист та сертифікат походження EUR.1 ;
- в графі 13 автотранспортної накладної на товар зазначена накладна №20201107, №20201090, № 20201096, №20201177, №20201181, яка до митного оформлення декларантом не подана.
У зв`язку із наведеним, Поліською митницею Держмитслужби винесені рішення про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000185/1 від 30.05.2020, №UA204120/2020/000195/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000187/2 від 01.06.2020, №UA204120/2020/000188/2 від 01.06.2020, №UA204120/2020/000189/2 від 01.06.2020, №UA204120/2020/000202/2 від 04.06.2020, №UA204120/2020/000190/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000198/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000197/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000199/2 від 02.06.2020.
Декларанта поінформовано про право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X та ст.55 МКУ та право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу або в судовому порядку.
Позивач не погодився з винесеними рішеннями та звернувся до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
При цьому, п.23 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
Як передбачено положеннями ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно з ч.8 ст.257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до ч.1 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.
Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 1 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України підставами для видання органом доходів і зборів письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Крім того, положеннями ч.4 ст.53 Митного кодексу України визначено, що обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.
Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму Імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Суд вважає необхідним зазначити, що якщо органом доходів і зборів виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч.1 ст.55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Отже, виходячи з положень ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.
Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Згідно із ч.4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
При цьому, відповідно до п.п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.
Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Суд зазначає, що приписами ч.3 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч.2 ст.64).
Відтак, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості Митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.
До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст.60 Митного кодексу України, де, зокрема, вказано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60); для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3 ст.60); ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4 ст.60); у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч.5 ст.60).
При цьому, оскільки відповідачем не надано жодних доводів та доказів стосовно подібності вказаних товарів, що свідчить про необґрунтованість зазначених доводів відповідача.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваних у даній справі рішень вбачається, що вони не містять жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Так, відповідачем вказано лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 р. по справі №815/1670/17.
Застосування відповідачем з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, враховуючи обставини того, що самі по собі відомості зазначеної системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для висновку про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів, їх тари, загальної кількості за одну поставку.
Тобто, відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.
Щодо розбіжності про різний порядок оплати, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 4 та 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Наведені норми свідчать, що на питання правильності визначення митної вартості товарів момент оплати цих товарів, який є виключно предметом домовленості договірних сторін, не має жодного впливу.
Крім того попередня оплата товару згадується в пункті 7.1 статті 7 контракту від 26.03.2020 №26/03/2020-UA такого змісту: «Попередня оплата (оплати) за Товар, що поставляється у відповідності з цим Контрактом, повинна (повинні) здійснюватися в Євро шляхом банківського переказу на рахунок Продавця : Euro account NL 808029 …».
Таким чином вказаний пункт контракту врегульовує не порядок оплати товару, а фіксує інформацію про рахунок , на який мають перераховуватись кошти , в разі здійснення попередньої оплати.
Також, слід зазначити, що позивачем надано до суду докази оплати поставок по вказаному контракту а саме листа від АТ "ПУМБ" з додатком, фахунок-фактуру.
Щодо розбіжності у надані копії митних декларацій Нідерландів про неможливість поширити на заявлені до митного оформлення партії товару оскільки в них не зазначено товаро-супровідних документів, суд зазначає наступне.
Копії митних декларацій, надані декларантом, оформлені митними органами Нідерландів за законодавством цієї країни.
Відсутність у цих деклараціях посилань на документи, що цікавили відповідача, в жодному випадку не може оцінюватись як розбіжність у документах, наданих до митного оформлення.
Крім того, відповідно до пункту 7 частини 3 статті 53 МК України копія митної декларації країни відправлення є документом, який має право вимагати митний орган додатково до наданих на підтвердження митної вартості документів у разі , якщо ці документи містять розбіжність.
Однак у даному випадку відповідач, з його точки зору, неповним змістом митних декларацій Нідерландів, включених до пакеті документів декларантом ініціативно, обґрунтовує свої висновки про наявність розбіжностей у накладних до митного оформлення документах, що суперечить зазначеній вище нормі МК України.
Щодо зазначеної відповідачем розбіжності в поданих документах - визначено відсутність пакувального листа та сертифікату про походження EUR1 у той час, як їх наявність передбачена статтею 8 контракту від 26/03/2020-UA, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1статті 53 МК України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Пакувальний лист (англ.. Packing List)- супровідний документ до вантажу, де дається перелік усіх видів, артикулів і сортів товарів, що перебувають у кожному товарному місці.
Тому в пакувальному листі відсутні відомості про вартість товару, що можуть використовуватися під час визначення митної вартості товару та контролю правильності її визначення .
Також, з огляду на однорідність товару (картопля) відомості, що містить пакувальний лист, у будь-якому випадку не стосується процедури визначення митної вартості цього товару.
Сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1- це документ, що підтверджує статус преференційного походження товару. Зазначений сертифікат видається у випадку необхідності пред`явити доказ, що товари відповідають вимогам правил визначення преференційного походження, встановлених в Угоді про вільну торгівлю між Україною та державами ЄАВТ та в Угоді про асоціацію між Україною та ЄС, при застосуванні преференційних ставок ввізного мита. Його відсутність тягне за собою неможливість застосування пільгових ставок мита.
Під час митного оформлення товару позивача ввізне мито розраховувалось із застосуванням повної ставки, встановленої Митним тарифом.
Також, розрахунок ввізного мита є окремим питанням, яке вирішується після визначення митної вартості товару, залежить від її розміру, на який ніяк не впливає.
Таким чином, сертифікат з перевезення ( походження) товару EUR.1 не є документом, що підтверджує митну вартість, не містить інформації, що може підтвердити або спростувати числові значення складових митної вартості, а, отже, його наявність чи відсутність не може бути підставою для сумнівів у правильності визначення такої вартості.
Щодо визначення відповідачем розбіжності в поданих документах - в графі 13 автотранспортних накладних зазначено накладні, які до митного оформлення декларантом не подано, суд зазначає наступне.
У відповідності до частини 1 статті 53 МК України декларантом митному органу були подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У пункті 3 частини 2 статті 53 МК України як документ, що підтверджує митні вартість товару , вказується рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
Кожен пакет документів, поданих відповідачу, містить інвойс з відомостями про кількість, ціну та вартість партії товару.
Достовірність ціни товарів також підтверджується також листами від 23.04.2020 експортера товару, а також Голандської асоціації торговців картоплею та експортними митними деклараціями країни відправлення.
Згідно з частиною 5 статті 53 МК України вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, митному органу заборонено.
Процедури перевезень вантажів передбачають використання різних документів з відомостями , що у процесі визначення митної вартості товарів не використовуються .
З урахуванням викладеного суд зазначає, що відсутність документу «delivery note», названого відповідачем «накладна» без пояснень причин необхідності його подання, не є підставою для сумнівів у достовірності підтвердження митної вартості товару.
Листом від 23.04.2020, що наявний в матеріалах справи та надавався митному органу при митному оформленні товарів, продавець запропонував товариству комерційну пропозицію щодо ціни на картоплю - 10.50 Євро за 100 кг (а.с.96).
При цьому, таку вартість і продавець, і організація по торгівлі картоплею в Голландії обґрунтувала у своїх листах тим, що ця ціна є реальною ринковою ціною у зв`язку з кризою через коронавірус, оскільки люди почали купувати менше замороженої картоплі фрі, через що впав рівень виробництва, що збільшило кількість доступного товару для ринку свіжих продуктів. Ціна картоплі 10,50 євро за 100 кілограм, яку запропонував продавець, згідно з висновками Організації по торгівлі картоплею в Голландії є реальною ринковою вартістю картоплі в Голландії (а.с. 93).
Таким чином, продавець підтвердив відсутність будь-яких інших контрактів щодо купівлі-продажу картоплі, укладених із товариством.
Крім того, в кожному інвойсі зазначений номер Контракту №26/03/2020-UA від 26.03.2020, на підставі якого здійснювалися поставки.
У зв`язку з цим, на виконання вимоги інспектора митного органу в порядку процедури консультації із декларантом, товариство через уповноваженого представника не могло подати до митниці будь-якого іншого договору чи контракту, що витребовувались посадовою особою, позаяк таких не існувало, що протиправно проігнорував відповідач при прийнятті оскаржених рішень та карток.
Відтак, підстави для витребування додаткових документів від декларанта у Митного органу були відсутні, оскільки товариством надано лист продавця із поясненнями щодо наявності одного контракту.
Зазначене свідчить про обґрунтованість визначеного декларантом розміру митної вартості товару та безпідставність сумнівів Відповідача в цьому, відтак підстави для витребування додаткових документів були відсутніми.
Проте, відповідачем прийнято оскаржувані рішення, відповідно до яких митну вартість товару збільшено удвічі.
Таким чином, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів).
В оскаржуваних Рішеннях відсутнє будь-яке обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; не вказано про наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.
Суд зазначає, що декларантом одночасно із митною декларацією надано митному органу належні документи для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Опис документів міститься в Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Таким чином, митницею не наведено обґрунтованих підстав для зобов`язання декларанта подати додаткові документи, адже наданих декларантом документів було достатньо для визначення митної вартості за основним методом.
Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би спростував зміст документів, наданих декларантом для митного оформлення товару (картоплі), у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.
Тобто надані основні документи містили всі числові значення, необхідні для визначення вартості товару за основним методом.
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під « дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку,під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни , такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа , оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості , який можна визначити.
При цьому, сама по собі різниця між вартістю товару , задекларованою особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що заявлялись до митного оформлення цією ж чи іншими особами у попередніх періодах , ще не свідчить про наявність порушень с боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Наявність у інформаційних базах даних митниці інформації про те, що у попередні періоди аналогічні чи подібні товари були оформлені у митному відношенні із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення декларантом , оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається у кожному конкретному випадку.
Згідно з приписами частини першої статті 14 Закону України « Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 року, під час проведення експортних (імпортних) операцій у розрахунках з іноземними суб`єктами господарювання застосовуються контрактні (зовнішньоекономічні) ціни, що формуються відповідно до цін і умов світового ринку.
Представником позивача у відповідь на запит на отримання публічної інформації від 14.09.2020 від Дніпровської митниці Держмитслужби отримано лист від 21.09.2020 № 7.5-08-02-1/28-04/ЗПІ/8932 з копією зазначеної декларації (у знеособленому вигляді із застосуванням засобів ретушування).
Вивченням документу встановлено, що в графі 43 декларації вказано цифру « 6», що свідчить про визначення митної вартості резервним методом, який застосовується тоді, коли неможливо застосувати всі інші.
При цьому, у відповідності з частиною четвертою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів визначення митної вартості товарів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Не надання відповідачем інформації з митної декларації, яка зазначені ним в оскаржуваному рішенні як підстава для здійснення коригування митної вартості, в обсязі, що дозволить встановити, яким чином митна вартість належного позивачу товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведення порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, є порушенням частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення, а також свідчить про не проведення передбаченої МУ України процедури консультації.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, в постанові від 27.06.2019 у справі №803/667/17 про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару.
Враховуючи викладене, та з огляду на те, що в супереч пункту 1 частини 2 статті 55 МК України рішення про коригування митної вартості товару не містять обґрунтувань причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, таке рішення є протиправним.
Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести , що заявлено не повні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
(2) Оскаржувані рішення прийнято упереджено та з порушенням принципу « належного урядування».
Крім того, час декларування товару, імпортованого позивачем з Нідерландів на підставі того самого контракту, відповідач оформив митну декларацію № UA204120/2020/031792, відповідно до якої погодився з розрахованою за першим основним методом визначення митної вартості товарів згідно з інвойсом від 17.04.2020 №00053701 в розмірі 10.5 євро за 100кг.
Однак ця митна декларація відповідачем до уваги взята не була, що свідчить про його упередженість і необ`єктивність.
Зміна відповідачем підходів до визначення митної вартості товару, застосованих раніше під час здійснення митного контролю ідентичного товару, випущених у вільний обіг за вказаною вище митною декларацією, є порушенням принципу «належного урядування».
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесених рішень про коригування митної вартості.
Суд також зазначає, що положеннями ст. 264 Митного кодексу України визначено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.
Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.
У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Відтак, слід дійти висновку, що видане відповідачем рішення у формі коригування митної вартості товару та рішення у формі картки відмови у митному оформленні товарів співвідносяться як безумовна причина та імперативний наслідок.
Частиною 7 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Тому недоведеність відповідності закону рішення відповідача про коригування митної вартості товару з невідворотною неминучістю призводить до виникнення правових підстав для визнання протиправною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів.
Відповідачем у спірному в даній справі рішенні та картці відмови не було вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.
При цьому, суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 по справі № 809/278/17.
Вищевикладені обставини свідчать про не підтвердження під час розгляду справи правомірності рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000185/1 від 30.05.2020, №UA204120/2020/000195/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000187/2 від 01.06.2020, №UA204120/2020/000188/2 від 01.06.2020, №UA204120/2020/000189/2 від 01.06.2020, №UA204120/2020/000202/2 від 04.06.2020, №UA204120/2020/000190/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000198/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000197/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000199/2 від 02.06.2020, у зв`язку з чим останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрут-сервіс".
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,
Визнати протиправними та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000185/1 від 30.05.2020, №UA204120/2020/000195/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000187/2 від 01.06.2020, №UA204120/2020/000188/2 від 01.06.2020, №UA204120/2020/000189/2 від 01.06.2020, №UA204120/2020/000202/2 від 04.06.2020, №UA204120/2020/000190/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000198/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000197/2 від 02.06.2020, №UA204120/2020/000199/2 від 02.06.2020.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, з урахуванням ч.3 Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.04.2021 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.