Справа № 200/10995/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., за участі секретаря судового засідання Гуменної В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про відшкодування судових витрат по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області, Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення № 24/03-Н від 09.09.2019, а також стягнення моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, треті особи - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області, Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення № 24/03-Н від 09.09.2019, а також стягнення моральної шкоди.
До відділу документообігу та архівної роботи 14.04.2021 представниця позивача подала заяву, в якій просила вирішити питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Розгляд вказаної заяви призначено на 14-00 год. 19.04.2021.
На судове засідання сторони та треті особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились.
Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши вказану заяву, суд встановив наступне.
14.04.2021 до відділу документообігу та архівної роботи представниця позивача подала заяву про надання у подальшому доказів, що підтверджують витрати позивача на професійну правничу допомогу в п`ятиденний строк після закінчення розгляду справи.
У встановлений строк представницею позивача надано до суду докази на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.
Так, на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу представниця позивача надала розрахунок суми витрат, відповідно до якого судові витрати позивача складають 13 200, 00 грн, з яких:
- надання усних та письмових консультацій (1 год. 30 хв.) - 1 650, 00 грн.;
- складання заяв, звернень до МВС, ГУ ПФУ в Донецькій області, інших державних органів з приводу спору щодо призначення пенсії за вислугу років (3 год.) - 3 300, 00 грн.;
- підготовка документів для звернення до суду, аналіз правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, формулювання правової позиції (2 год.) - 2 200, 00 грн.;
- складання позовної заяви (2 год.) -2 200, 00 грн.;
- роздрукування додатків до позовної заяви (1 год.) - 1 100, 00 грн.;
- складання відповіді на відзиви (2 год. 30 хв.) - 2 750, 00 грн.
На підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 19.11.2019, а також копію квитанції від 15.04.2021 про сплату ОСОБА_1 гонорару у розмірі 13 200, 00 грн.
Стосовно розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд звертає увагу на наступне.
Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ч. 3 ч. 4 ст. 143 КАС України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Так, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі № 810/795/18.
У своїх запереченнях щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначає, що витрати на правничу допомогу безпідставно завищені та документально не підтверджені.
Суд наголошує, що змагальність - один із найбільш важливих конституційних принципів сучасного судочинства. Він розкриває "джерело енергії" процесу та створює умови для всебічного та повного дослідження обставин справи та постановлення судом обґрунтованого та законного рішення.
У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою одержання рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.
Разом з тим, на переконання суду, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження завищеності витрат на правничу допомогу.
Стосовно того, чи є квитанція належним доказом на підтвердження здійснення оплати гонорару, суд зазначає наступне.
Так, профільний закон «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату, а оскільки адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність, до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, оскільки останні не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.
Суд також зазначає, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката та одночасно доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
На переконання суду, видана адвокатом квитанція на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги є належним доказом для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу.
Отже, представницею позивача належним чином доведено понесення ОСОБА_1 фінансових витрат на правничу допомогу у розмірі 13 200, 00 грн.
Однак, на переконання суду, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд враховує заперечення відповідача щодо неспівмірності розміру судових витрат на правничу допомогу заявленим позовним вимогам, складність справи та наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах, час, вказаний як витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, і робить висновок про те, що слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500, 00 грн з кожного з відповідачів, так як саме такий розмір правової допомоги буде співмірним заявленим позовним вимогам на думку суду.
Водночас, суд роз`яснює, що рішенням від 14.04.2021 суд вже стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України на користь позивача судовий збір, а тому вимоги представниці позивача в цій частині не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 139, 248, 252, 255 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500, 00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень).
Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500, 00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень).
Додаткове рішення в повному обсязі складено 23 квітня 2021 року.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Суддя В.А. Голуб