Справа № 586/19/21
Суддя: Ситайло О. І.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/19/21
Номер провадження 2-а/586/1/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м.Середина-Буда

Середино-Будський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Ситайла О.І.,

за участі секретаря судового засідання Палкіної О.П.,

учасників справи:

представника позивача Сомок О.А.,

представника відповідача Литвиненка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Середина-Буда в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №586/19/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 13.12.2020 серії БАА №899237 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач керував транспортним засобом із порушенням регулювання фар, що спричинило засліплення зустрічного транспорту, та не надав реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.31.4.3б та п.2.1б ПДР України відповідно.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 13.12.2020 близько 22:00 год. керував автомобілем «Audi 80» д.н.з. НОМЕР_1 та, рухаючись по вул. Вокзальна в м.Середина-Буда, був зупинений працівниками поліції, які вказали, що причиною зупинки його транспортного засобу стало порушення регулювання фар, що призвело до засліплення зустрічного транспорту. Крім цього, патрульні висловили свої підозри з приводу наявності у позивача явних ознак алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що фари на його автомобілі встановлені виробником, тому засліплення неможливе. Після чого поліцейський попросив позивача надати йому документи, що підтверджують право керування транспортним засобом, на що останній продемонстрував посвідчення водія, проте в руки не передавав. В подальшому відносно ОСОБА_1 інспектором СРПП ВП №1 (м.Середина-Буда) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції Степаненком М.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, про факт винесення працівником поліції відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП позивач не знав.

Позивач зі змістом постанови не згоден, вважає, що вказана постанова винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України, оскільки працівником поліції не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що у його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки він виконав вимоги п.2.1 та п.2.4 ПДР України, а саме, мав при собі посвідчення водія та надав його для перевірки на вимогу працівника поліції.

Крім цього, позивач зазначив, що дізнався про існування оскаржуваної постанови лише після того, як отримав її копію поштою, внаслідок чого пропустив встановлений законодавством десятиденний строк на її оскарження, тому просить суд поновити строк на оскарження постанови про накладення відносно нього адміністративного стягнення, оскільки вважає причини його пропуску поважними.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, та просив суд відмовити в їх задоволенні з таких підстав.

На думку представника відповідача інспектор СРПП ВП №1 (м.Середина-Буда) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області лейтенант поліції Степаненко М.В. правомірно виніс оскаржувану постанову відносно ОСОБА_1 , оскільки останній 13.12.2020 під час керування автомобілем здійснив порушення вимог п.31.4.3б та п.2.1.б ПДР України, що відповідає диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП, інкримінованої ОСОБА_1 . Крім цього, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення із дотриманням всіх встановлених чинним законодавством України вимог, та без порушення прав та законних інтересів позивача. На підтвердження викладених доводів представник відповідача надав суду диск із відеозаписом вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення.

Представник відповідача також заявив клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Сумській області без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк на оскарження вищезазначеної постанови, передбачений ст.289 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача Сомок О.А. позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Литвиненко А.О. позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, а також дослідивши письмові матеріали справи, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 13 грудня 2020 року інспектором СРПП відділення поліції №1 (м.Середина-Буда) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області Степаненком М.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №899237 ОСОБА_1 13.12.2020 о 21:44 год. керував автомобілем «Audi 80» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Вокзальна в м.Середина-Буда з порушенням регулювання фар, що спричинило засліплення зустрічного транспорту, та не надав реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.31.4.3б та п.2.1б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП України, внаслідок чого на останнього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн /а.с.6/.

Аналізуючи доводи позову, суд вважає за необхідне, передусім, зупинитися на наступному.

Відповідно до ст.14 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно зі ст.16 вказаного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема встановлено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також перевіряти перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

В оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із порушенням регулювання фар та не надав реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.31.4.3б та п.2.1б ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Проте, суд вважає, що зазначене в постанові порушення ОСОБА_1 вимог п.2.1б ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст.9 КУпАП).

Частиною 1 статті 126 КУпАП (в редакції, чинної на момент вчинення адміністративного правопорушення) встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (425 грн).

Тобто, об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення виражається у двох формах: 1) керування транспортним засобом водієм, який не має при собі посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; 2) ненадання водієм для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.2.1б ПДР України, відповідно до вимог якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Під час дослідження в судовому засіданні диска із відеозаписом, наданим представником відповідача на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, суд встановив, що перший відеозапис (2020_1213_214041_041A) здійснювався з відеореєстратора на службовому автомобілі працівників поліції. На вказаному відеозаписі зафіксовано, як назустріч службовому автомобілю рухається транспортний засіб із яскравим світлом фар.

На другому відеозаписі (0000000__0018), який здійснювався з нагрудної камери працівника поліції, зображено, як після зупинки автомобіля марки «Audi 80» д.н.з. НОМЕР_1 , працівники поліції представились водієві, яким виявився ОСОБА_1 , та вказали, що причиною зупинки стало керування транспортним засобом із порушенням регулювання фар, що призвело до засліплення зустрічного транспортного засобу та є порушенням п.31.4.3б ПДР України. Водій ОСОБА_1 не погодився з такими звинуваченнями та пояснив, що в його автомобілі встановлені заводські фари та він не втручався в регулювання, також запропонував патрульним самим перевірити, чи порушено регулювання фар чи ні, на що останні відповіли, що не мають спеціального приладу для перевірки.

Під час спілкування з водієм через відчинене близько на 10-15 см вікно автомобіля працівники поліції виявили в останнього явні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували проїхати з ними до лікарні для проходження процедури освідування. ОСОБА_1 категорично заперечував факт вживання ним спиртного та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Працівники поліції висунули ОСОБА_1 вимогу надати для перевірки документ, що посвідчує його право керування транспортним засобом, на що останній показав патрульним посвідчення водія через відкрите вікно автомобіля, проте на короткий проміжок часу, якого вистачило лише для того, щоб прочитати прізвище, ім`я та по батькові водія, але не вистачило для фіксування його персональних даних.

Наступні відеозаписи (0000000__0019, 0000000__0021, 0000000__0022, 0000000__0023) також здійснювались з нагрудних камер працівників поліції. На них зображена процедура відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка відбувалась у присутності двох свідків, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, за відмову від проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння, від підпису якого водій відмовився. Під час складання вказаного адміністративного матеріалу працівники поліції зачитали ОСОБА_1 зміст ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

З досліджених відеозаписів вбачається, що працівники поліції вимагали у ОСОБА_1 надати їм на перевірку лише документ, що посвідчує право останнього на керування транспортним засобом, проте не вимагали надати реєстраційний документ на транспортний засіб. Тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення вимог п.2.1б ПДР України, оскільки працівниками поліції не було встановлено, що водій не мав при собі реєстраційного документу на транспортний засіб.

Крім цього, в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 також порушив п.31.4.3б ПДР України, відповідно до вимог якого водіям забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам, зокрема, зовнішніх світлових приладів з порушенням регулювання фар. Проте порушення даного пункту ПДР України не входить до об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять підтвердження того факту, що ОСОБА_1 не мав при собі реєстраційного документу на транспортний засіб, тобто порушив п.2.1б ПДР України, як зазначено в оскаржуваній постанові.

З приводу законності винесення інспектором СРПП ВП №1 (м.Середина-Буда) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції Степаненком М.В. оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху, до яких входить ч.1 ст.126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно вимог ст.283 КУпАП.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З досліджених вище відеозаписів встановлено, що після зупинки автомобіля марки «Audi 80» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 працівники поліції, виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння та отримавши відмову водія від проходження освідування, склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, проте жодним чином не повідомили ОСОБА_1 про винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП, що узгоджується з доводами позивача, викладеними в позовній заяві.

Крім цього відомості, зазначені в описовій частині оскаржуваної постанови, не відповідають фактичним обставинам справи та не підпадають під ознаки складу адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 .

Тобто працівником поліції під час винесення оскаржуваної постанови не було дотримано вимог чинного законодавства України щодо з`ясування обставин справи, наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та повідомлення особи про накладення адміністративного стягнення, що свідчить про неправомірність та незаконність винесеної постанови.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно із ч.2 ст.77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наданий представником відповідача диск із відеозаписами, дослідженими вище, не може слугувати доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки зафіксовані на ньому події не відповідають обставинам справи, зазначеним в оскаржуваній постанові, та навпаки, узгоджуються з доводами позивача, викладеними в позовній заяві. Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 представник відповідача не надав.

За вказаних обставин, суд вважає, що представником відповідача не доведено правомірність і законність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, тому оскаржувану постанову слід скасувати.

Щодо поновлення ОСОБА_1 строку на оскарження постанови про накладення відносно нього адміністративного стягнення слід зазначити наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Аналіз норм статті 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у частині другій статті 286 КАС України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, суди повинні з`ясувати дату отримання цієї постанови.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 13.2.2020 серії БАА №899237 в день її прийняття фактично не отримував. На штемпелі ПАТ «Укрпошта» на конверті, адресованому ОСОБА_1 , зазначена дата 26.12.2020, проте неможливо встановити, чи це є дата відправлення, чи отримання листа.

Відповідно до інформації ПАТ «Укрпошта» за трек-номером відправлення №566 ОСОБА_1 відправив позовну заяву до суду 06.01.2021, тобто із дотриманням десятиденного строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 31.01.2020 в справі №755/7433/19, від 12.06.2020 в справі №686/28291/19.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а строк на оскарження даної постанови слід поновити.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 241-246, 250, 257-263, 286, 295, 297 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №899237 від 13.12.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП відділення поліції №1 (м.Середина-Буда) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області Степаненка Максима Віталійовича по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №899237 від 13.12.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Середино-Будський районний суд Сумської області.

Повний текст рішення складено 22 квітня 2021 року .

Суддя О. І. Ситайло