Справа № 120/8381/20-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 квітня 2021 р. Справа № 120/8381/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушніренко О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Люлюка О.В.,

представників відповідача: Герман І.В., Довбенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ НП у Вінницькій області) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Наказом ГУ НП у Вінницькій області від 17.11.2020 №1659 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області" він був притягнений до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції та Наказом ГУ НП у Вінницькій області від 17.11.2020 за №193 о/с звільнений зі служби в поліції.

Позивач вважає, що в відповідача були відсутні підстави для прийняття вищезазначених наказів, адже службове розслідування щодо нього проведено з порушенням встановленого законом порядку, вказане дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції застосовано неправомірно, за відсутності встановлення жодної об`єктивної обставини порушення, пов`язаного з несенням служби, а також без врахування обставини, що пом`якшують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. За наведених обставин позивач вважає, що наказ виданий відповідачем за відсутності належних на те правових підстав, а тому є незаконним та таким, що порушує його законні права та інтереси, тому звернувся з адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 04.01.2021 відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання 27.01.2021.

В судове засідання 27.01.2021 позивач не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим, за клопотанням представника відповідача, судове засідання відкладено на 10.02.2021.

Ухвалою від 10.02.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. В зв`язку з цим, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

В підготовчому судовому засіданні від 10.02.2021, за клопотанням представника позивача, оголошено перерву до 25.02.2021.

25.02.2021 підготовче судове засідання відкладено на 12.03.2021 в зв`язку з отриманням від позивача клопотання про відкладення розгляду справи з підстав його виклику до ГСУ ДБР.

Судове засідання 12.03.2021 відкладено на 30.03.2021 в зв`язку з неявкою сторони позивача у судове засідання.

Ухвалою від 30.03.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 14.04.2021.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, відповіді на відзив від 25.01.2021 за вх. №3621, а також усних пояснень наданих під час судового розгляду справи. Зокрема, окрім доводів, наведених у позовній заяві, представник позивача вказав, що на стадії досудового розслідування, жодна з обставин викладених у підозрі не є встановленою, а є припущенням. Притягнення особи до відповідальності будь-якого виду на підставі припущень є недопустимим. Також, зазначив, що вирішення питань оренди землі, а також вирішення питань видачі дублікатів водійських посвідчень не входило до повноважень позивача, а відтак, з врахуванням того, що отримання неправомірної вигоди можливе виключно за дії або бездіяльність в рамках наданих повноважень, то й така кваліфікація дій позивача є очевидно не допустимою.

Окремо, в судовому засіданні стороною позивача наголошено на тому, що під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати пояснення по суті інкримінованого йому порушення, що мало суттєвий вплив на висновки відповідного розслідування, та притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Також позивач наголосив на безпідставності наведених у відзиві на позовну заяву посилань відповідача щодо неодноразового надходження до НП у Вінницькій області від ряду осіб скарг на дії ОСОБА_1 за минулі періоди, адже наведена в них інформація, як на час прийняття оскаржуваного наказу, так і станом на час розгляду справи в суді, не знайшла свого підтвердження. Водночас, видана безпосереднім керівником позивача - ОСОБА_2 для органів ДБР позитивна характеристика спростовує наведені у відзиві на позовну заяву твердження сторони відповідача щодо неналежного виконання позивачем своїх посадових обов`язків (подання безпосереднім керівником скарг на дії ОСОБА_1 ).

Представники відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечив, просили в задоволені позову відмовити покликаючись на мотиви наведені у відзиві на позовну заяву від 21.01.2021 за вх. №3109, запереченнях на відповідь на відзив від 01.02.2021 за №5223/21, а також в усних поясненнях наданих по суті заявлених позовних вимог. Зокрема зазначили, що оскаржуваний наказ про накладення дисциплінарного стягнення на позивача виданий уповноваженою особою в порядку, передбаченому законом та із врахуванням результатів службового розслідування, яке проведено на виконання наказу начальника ГУ НП у Вінницькій області № 1475 від 19.10.2020, а також із дотриманням норм Дисциплінарного статуту поліції, а тому відсутні підстави для його скасування.

Також, стороною відповідача вказано, що підставою для притягнення начальника сектору реагування патрульної поліції 1 Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стало порушення ним службової дисципліни, що виразилось у недотриманні ним принципів діяльності поліції та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету Національної поліції. Позивача звільнено за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», тобто у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Наявність чи відсутність в діях позивача складу кримінального правопорушення не спростовують факту вчинення останнім дисциплінарного проступку, що став підставою для звільнення з його зі служби в поліції. Відповідно до Висновку службового розслідування інформацію, за якою проводилося службове розслідування, визнано такою, що знайшла своє об`єктивне підтвердження. Представники відповідача також зауважували, що спеціальні юридичні і моральні норми пред`являють підвищені вимоги до почуття відповідальності працівника поліції. Правила етичної поведінки поліцейських вимагають від кожного співробітника суворо та неухильно дотримуватись Конституції України, законів України, виконання вимог статутів, нормативних актів МВС України, працівник поліції має бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті. В свою чергу, представники відповідача наголосили на тому, що дії позивача, які стали підставою для проведення службового розслідування, були висвітлена в засобах масової інформації, що мало наслідком негативний вплив на (підриває) авторитет та довіру населення не тільки до поліції Вінниччини, а й до всього правоохоронного відомства.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 07.11.2015 проходив службу в органах Національної поліції та з 04.09.2018 перебував на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції 1 Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Наказом Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області №1475 від 19.10.2020 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни начальником сектору реагування патрульної поліції 1 Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 .

Підставою для проведення службового розслідування слугувала інформація, яка 16.10.2020 надійшла із ДБР про можливе порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області

Згідно повідомленої інформації, 16.10.2020 працівниками центрального апарату ДБР процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора під час реалізації матеріалів кримінального провадження під №0000618, відомості про яке 28.07.2020 внесено до ЄРДР за ч. 3 ст. 368 КК України, затримано у порядку статті 208 КПК України начальника сектору реагування патрульної поліції 1 Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 , після отримання ним неправомірної вигоди у сумі 5000 доларів США за сприяння у вирішенні питання щодо продовження строку договору оренди земельної ділянки площею 40,9285 га, розташованої на території Чечельницького району Вінницької області.

16.10.2020 позивачу вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (а.с. 42-45).

17.10.2020 ухвалою Печерського районного суду міста Києва по справі №757/44635/20-к позивачу обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту (а.с. 37).

В подальшому, Дисциплінарною комісією ГУНП у Вінницькій області, на підставі наказу ГУНП №1475 від 19.10.2020, проведено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни начальником СРПП 1 Бершадського ВИ ГУНП у Вінницькій області

За результатами службового розслідування Дисциплінарною комісією складено висновок від 17.11.2020, у якому, зокрема, комісія вважає, що за порушення службової дисципліни, Присяги поліцейського, вимог частини 1, пунктів 1, 3 та 6 частини 3 статті 1, пункту 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 2, 3, 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, застосувати до начальника сектору реагування патрульної поліції 1 Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 (0105839) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП у Вінницькій області №1659 від 17.11.2020 позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції за порушення службової дисципліни, Присяги поліцейського, вимог ч.1, п.1, 3, 6, 7 ч.1 ст.3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.24 Закону України «Про запобігання корупції», п.2, 3, 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (а.с. 31).

Наказом начальника ГУНП у Вінницькій області від 17.11.2020 193 о/с відповідно п.6 ч. 11 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) Закону України «Про Національну поліцію», майора поліції ОСОБА_1 начальника сектору реагування патрульної поліції 1 Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області звільнено зі служби в поліції (а.с. 6).

Позивач вважає, що висновки службового розслідування є необґрунтованими, адже сформовані без врахування його пояснень з приводу предмету розслідування, а також без повного врахування його попередньої поведінки (позитивної характеристики) під час проходження служби, в зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду про скасування вищезазначених наказів від 17.11.2020.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між Державою в особі компетентних органів (посадових осіб, службових осіб) та громадянами, які складаються з приводу проходження служби в Національній поліції України унормовані, серед іншого, приписами Закону України від 02.07.2015 за № 580-VIII "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за № 2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут), та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 за № 893 (далі за текстом Порядок проведення службових розслідувань).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною 1 статті 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом (частина 4 цієї статті).

За змістом частини 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Службова дисципліна, у відповідності до положень статті 1 Дисциплінарного статуту, передбачає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського також:

- знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

- утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 11, ст. 12, ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

При цьому, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконанню вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції за рішенням начальника органу, який має право приймати або звільняти із служби особу, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником (ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

Частинами 1-3 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «;Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Частинами 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з ч. 3, ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Згідно з підпункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Із аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.

Крім того, законодавець чітко визначив, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення таким поліцейським дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Службова дисципліна в органах поліції досягається дотриманням поліцейськими Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а також неупередженим, гідним та сумлінним виконанням поліцейськими своїх обов`язків та утриманням від вчинення дій, що підривають авторитет поліції.

Так, суд зазначає, що звільнення позивача зі служби в поліції відбулось саме у зв`язку з порушенням останнім службової дисципліни, що виявилось у порушенні вимог Присяги працівника поліції, Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли особою скоєно проступок, який підриває довіру та авторитет органів влади і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Відповідач при визначенні виду дисциплінарного стягнення мав враховувати тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Водночас, обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Під час розгляду справи встановлено, що оскаржувані накази ГУ НП у Вінницькій області № 1659 від 17.11.2020, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби та №193 о/с від 17.11.2020 яким позивача звільнено зі служби в поліції прийняті за наслідками проведеного службового розслідування, оформленого висновком та затвердженого начальником ГУНП у Вінницькій області 17.11.2020.

Згідно з вказаним висновком, під час службового розслідування встановлено обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Як вбачається з висновку службового розслідування, в його межах було встановлено, що 16.10.2020 о 16:40 працівниками центрального апарату ДБР під час реалізації матеріалів кримінального провадження №0000618 від 28.07.2020 за ч.3 ст.368 КК України, навпроти приміщення «Прозорого офісу», який розташований за адресою: вул. Замостянська 7, м. Вінниця, у порядку ст.208 КПК затримано начальника СРПП 1 Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368, ч.3 ст.369-2 КК України, після отримання ним неправомірної вигоди у сумі 5000 доларів США за сприяння у вирішенні питання щодо продовження строку договору оренди земельної ділянки з керівником Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Відповідно до протоколу затримання, під час обшуку у ОСОБА_1 було виявлено та вилучено в полімерній папці синього кольору, яку він тримав в руках на момент затримання, гроші у сумі 5000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США кожна в кількості 50 купюр

Також встановлено, що майору поліції ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та ухвалою Печерського районного суду м. Києва застосовано запобіжній захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Так, у висновку службового розслідування зазначено: «Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності майора поліції ОСОБА_1 являється дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні ним вимог нормативно-правових актів з питань дотримання поліцейськими службової дисципліни, що суперечить інтересам законності та компрометує звання поліцейського.".

Поряд із цим, в рамках проведення службового розслідування, було проведено моніторинг мережі Інтернет на предмет публікацій з приводу зазначеної події.

В ході здійснення вищевказаного заходу встановлено, що надзвичайна подія за участю позивача викликала чималий суспільний інтерес, так як її обставини оприлюднені в значній кількості засобів масової інформації, зокрема на інтернет сайті «Українські національні новини» під назвою «У Вінницькій області затримали на хабарі посадовця поліції» та на ті Вінницьких новин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в свою чергу підриває авторитет Національної поліції України у Вінницькій області.

Отже, за наслідками проведеного службового розслідування зроблено висновки про порушення позивачем службової дисципліни, а саме: за порушення службової дисципліни, Присяги поліцейського, вимог частини 1, пунктів 1, 3 та 6 частини 3 статті 1, пункту 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 2, 3, 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 застосувати до начальника сектору реагування патрульної поліції 1 Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 (0105839) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Відсутність обвинувального вироку суду на час прийняття оскаржуваних наказів не виключає можливості притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, що є самостійною підставою для звільнення з органів внутрішніх справ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 29.12.2020 у справі № 802/2046/18-а та у постанові Верховного суду від 16.10.2020 у справі №814/2622/13-а.

За змістом ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у вчиненні дій, що компрометують звання поліцейського, підривають авторитет і довіру до поліції як органу державної виконавчої влади, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, що є неприпустимим. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Таким чином, саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Згідно п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Приписами частини 2 статті 16 Статуту передбачено, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Ця норма права не встановлює заборони проводити службове розслідування, коли вже розслідується кримінальне провадження стосовно працівника поліції.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності.

Притягнення до дисциплінарної та кримінальної відповідальності за одні і ті ж самі дії не суперечить приписам статті 61 Конституції України.

Отже, провівши службове розслідування і встановивши беззаперечні докази вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, відповідач не повинен чекати набрання законної сили рішенням суду про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, щоб притягнути його до дисциплінарної відповідальності на підставі припису п.6 ч.1 ст.77 Закону.

Таким чином, доводи позивача щодо порушення відповідачем принципу презумпції невинуватості є безпідставними, оскільки звільнення позивача відбулось до встановлення його вини обвинувальним вироком суду, не ґрунтуються на вимогах законодавства, адже підставою звільнення позивача було порушення ним Дисциплінарного статуту, а не наявність кримінального провадження, чи доведення вини останнього у вчиненні злочину. Тобто, оскаржуваними наказами позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, при цьому не з підстав скоєння кримінального правопорушення, а через вчинення дій, які є дисциплінарним проступком.

Крім того, безпідставними є доводи позивача, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідачем не було прийнято до уваги, що за час проходження служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції України та перебування на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції 1 Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області він сумлінно виконував свої службові обов`язки та характеризується з позитивного боку, оскільки дії позивача, встановлені службовим розслідуванням, є такими, що підривають авторитет і довіру до поліції як органу державної виконавчої влади, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, що є неприпустимим, незважаючи на позитивну характеристику та сумлінне виконання службових обов`язків до вчиненого діяння.

Крім того, під час проведення службового розслідування комісією взято до уваги, що перебуваючи на службі в ОВС наказом начальника УМВС України у Вінницькій області №113 від 24.03.2009 за порушення дисципліни, що виразилось у незаконному отриманні грошової винагороди в сумі 200 грн. за не притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ. Згодом, за зверненням ОСОБА_1 про скасування пункту наказу УМВС України у Вінницькій області від 24.03.2009 за №113 щодо звільнення його з органів внутрішніх справ, було проведено службове розслідування за результатами якого, наказом начальника УМВС України у Вінницькій області №179 від 08.05.2009 пункт 1 наказу було змінено на: «попередити про неповну посадову відповідність». Отже, матеріали службового розслідування свідчать, що позивач вже притягувався до дисциплінарної відповідальності за подібне правопорушення, однак із застосуванням більш м`якого виду дисциплінарного стягнення.

В контексті наведеного, суд також звертає увагу, що в даному випадку позивачем було вчинене діяння несумісне з займаною посадою - начальника сектору реагування патрульної поліції 1 Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, та яке виходить за межі дисциплінарної відповідальності, оскільки останнім було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

З огляду на викладене суд також критично оцінює посилання сторони позивача на те, що обставини які наведені в висновку службового розслідування не пов`язані з виконанням ним службових обов`язків, позаяк приписи дисциплінарного статуту вимагають від поліцейського постійного дотримання його положень, як в робочий так і поза робочий час.

При цьому, факт порушення позивачем службової дисципліни у вигляді вчинення дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції, встановлений службовим розслідуванням.

Також суд критично оцінює посилання сторони позивача щодо позбавлення його права на надання пояснень під час проведення службового розслідування, з огляду на наступне.

Так, в судовому засіданні позивач наголошував, що на час проведення службового розслідування він перебував під цілодобовим домашнім арештом згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2020. Також, позивач не заперечував, що 29.10.2020 посадові особи відповідача разом з працівником відділу кадрів прийшли до нього додому та запропонували надати пояснення з приводу подій, які мали місце за участю позивача 17.10.2020. При цьому позивач в судовому засіданні звернув увагу суду, що йому не було повідомлено, що відповідні пояснення запропоновано надати саме в межах службового розслідування, в зв`язку з чим він вважав, що відмовляється від надання пояснень з підстав відкриття кримінального провадження №0000618, відомості про яке 28.07.2020 внесено до ЄРДР за ч. 3 ст. 368 КК України.

На противагу зазначеним доводам сторони позивача, до відзиву на позовну заяву відповідачем додано копію пояснень від 29.10.2020 (а.с. 32), згідно з якими позивач, покликаючись на положення ст. 63 Конституції України, відмовився від надання пояснень. При цьому даний документ містить відомості про те, що позивач був ознайомлений з вимогами ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (забезпечення поліцейському права на захист), що підтверджується особистим підписом позивача у відповідній графі документа.

Так, суд враховує, що, як вже зазначалось вище, статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України закріплено перелік прав, якими поліцейський наділений під час проведення відносно нього службового розслідування, в тому числі:

- право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій;

- право користуватися правничою допомогою.

Обізнаність позивача з положеннями даної статті Дисциплінарного статуту підтверджується наявною в матеріалах справи Відомістю про ознайомлення особового складу Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області з Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за №2337-VIII, в якій у графі №37 вказано ПІБ позивача, займана ним посада та проставлено його особистий підпис (зворотній бік а.с. 51).

За наведених обставин, підписуючи Пояснення від 29.10.2020 та відмовляючись від надання пояснень, позивач повинен був усвідомлювати, що відповідний документ складається саме в межах службового розслідування.

Таким чином, посилання позивача про необізнаність, що відносно нього проводиться службове розслідування та саме в межах службового розслідування посадовими особами відповідача запропоновано надати пояснення, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Інших зауважень щодо порядку проведення службового розслідування стороною позивача ні в позовній заяві, ні у відповіді на відзив не вказано, а судом не виявлено під час розгляду справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наказ ГУНП України у Вінницькій області від 17.11.2020 за №1659, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції та наказ ГУНП у Вінницькій області від 17.11.2020 за №193 о/с щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для скасування таких наказів.

Враховуючи правомірність прийнятих наказів, відсутні підстави для задоволення вимоги про поновлення позивача на посаді.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необгрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність відмови в їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Так, позивачем не доведено протиправність оскаржуваних наказів. При цьому, відповідачем доведено правомірність та законність прийняття наказів, що слугували звільненню позивача із органів поліції.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ходу судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржувані накази, відповідач діяв відповідно до Конституції України та чинного законодавства України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 24000, )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 23.04.2021

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна