Справа № 420/2457/21
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2457/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №12571-12273/К-02/8-1500/20 від 29 грудня 2020 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2011 року по 30 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої мною пенсії в розмірі 35321,62 грн., зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2011 року по 30 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 35321,62 грн.

Ухвалою суду від 22.02.2021р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 вересня 2011 року по справі №2а-386/11, 26 листопада 2020 року ОСОБА_1 було виплачено 35321,62 грн., що є донарахованою за період з 01 січня 2011 року по 23 липня 2011 року сумою недоотриманої пенсії. З огляду на виплату позивачу зазначених 35321,62 грн. лише в листопаді 2020 року, затримка виплати, складає 130 календарних місяців (з 01 січня 2011 року по 30 жовтня 2020 року). Позивач зазначив, що отримання суми недоотриманої пенсії на виконання постанови суду підтверджується випискою з карткового рахунку, з якої вбачається, що 26 листопада 2020 року на картковий рахунок позивача надійшла грошова сума у розмірі 35321,62 грн., як стягнення заборгованості за постановою суду. Позивач, посилаючись на практику Верховного Суду, положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та те, що відповідачем безпідставно відмовлено у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2011 року по 30 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої мною пенсії в розмірі 35321,62 грн., просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

09.03.2021р. до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що оскаржуване рішення згідно листа Головного управління № 12571- 12273/к-02/8-1500/20, на яке посилається ОСОБА_1 у позовній заяві стосується іншої особи ( ОСОБА_2 ). Разом з тим, відповідач вказав, що враховуючи те, що нарахування та виплата сум пенсії за рішенням суду проведені без порушення умов та термінів виплати, визначених статтею 63 Закону №796, частиною 2 статті 72 та статтею 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058, та Порядку №649, підстав для нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, на думку відповідача, немає.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.09.2011р. по справі №2-а-386/11 частково задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії як інваліду 2 групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС -1-ї категорії з 01.01.2011р. і до 23.07.2011р. пенсії по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23.12.2010р. №2857- VI, зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської з 01 січня 2011 по 23 липня 2011 року призначити ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС -1-ї категорії, пенсію по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23.12.2010р. №2857- VI, з проведенням відповідного перерахунку пенсії та виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії і фактично отриманим.

На виконання зазначеної постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.09.2011р. по справі №2-а-386/11, відповідачем 26.11.2020р. виплачено ОСОБА_1 донараховану пенсію, що підтверджується банківською випискою від 27.11.2020р.(а.с. 12).

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 27.11.2020 р. щодо нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2011р. по 31.10.2020р.(а.с.7).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.12.2020р. №11994-11880/З-02/8-1500/20 відмовлено ОСОБА_1 у виплаті компенсації, оскільки сума нарахованої та сплаченої за с удовим рішенням пенсії носить разовий характер.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини

доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» 9 жовтня 2000 року N 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За з містом статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Приписами статей 3,4 Закону №2050-III обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159) його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Положеннями пункту 3 Порядку №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). При цьому право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даному випадку - органом прокуратури) добровільно чи на виконання судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченоїст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у т. ч. пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в т. ч. пенсія (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат), у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Таким чином, компенсація втрати частини доходів нараховується лише на нараховані та фактично виплачені із порушенням строків доходи.

З огляду на викладене, позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати пенсії за час затримки виконання судового рішення.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 11 липня 2017 року у справі №2а-1102/09/2670, від 20 травня 2020 року у справі №815/2454/18.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, повинні бути вагомі причини.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч.3 ст.14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.09.2011р. по справі №2-а-386/11 набрала законної сили 04.02.2013р. та була виконана відповідачем 26 листопада 2020 року шляхом перерахування коштів на її виконання у розмірі 35 321,62грн.

З огляду на викладене, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з дати набрання законної сили судовим рішенням до дати фактичного виконання рішення суду, тобто з 05 лютого 2013 року по 26 листопада 2020 року.

Частина 2 ст. 9 КАС України надає право суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням вимог даної статті, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог задля ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача шляхом зміни кінцевої дати періоду компенсації втрати частини доходів, з 30 жовтня 2020 року на 26 листопада 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстави для задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом від 16.12.2020р. №11994-11880/З-02/8-1500/20, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 35321,62 грн. та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період за період з 05 лютого 2013 року по 26 листопада 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 35321,62 грн.

Поряд з цим, враховуючи те, що постанова Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.09.2011р. по справі №2-а-386/11 набрала законної сили 04.02.2013р. та позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з дати набрання законної сили судовим рішенням, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання нарахувати та виплатити компенсації втрати частини доходів з 01.01.2011 року.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом від 16.12.2020р. №11994-11880/З-02/8-1500/20, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії у розмірі 35321,62 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, вул. Канатна,83 м.Одеса) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму компенсації втрати частини доходів, за період за період з 05 лютого 2013 року по 26 листопада 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 35321,62 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог-відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра