Справа № 580/1696/21
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20 квітня 2021 року справа № 580/1696/21

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Руденко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018, 2019 та 2020 роки у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018, 2019 та 2020 роки з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеного статтею 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та здійснити виплату з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою суду від 05.04.2021 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

15.04.2021 позивач на усунення недоліків позовної заяви подав заяву, в якій зазначив, що строк звернення до суду ним не пропущений, оскільки про порушення свого права позивач дізнався з моменту отримання офіційної відмови у проведенні доплати.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з?ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач зазначає, що відповідач виплатив йому допомогу до 5 травня в меншому розмірі, від передбаченого законодавством. Тобто, про виплату вказаної допомоги в зменшеному розмірі позивач дізнався у 2018, 2019 роках відповідно. Разова грошова допомога за 2020 рік була виплачена позивачу 16.04.2020.

Таким чином, шестимісячний строк звернення до суду щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2018 рік збіг у 2018 році, за 2019 рік у 2019 році, за 2020 рік 16.10.2020.

Позивач звернувся з позовом до суду 29.03.2021, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач зазначає, що із заявою про добровільну сплату недоплачених сум грошової допомоги звернувся до відповідача після ознайомлення із рішенням Великої Палати Верховного Суду від 31.01.2021 у справі №440/2722/20, оскільки до його винесення розгляд справ був зупинений. Таким чином, мав намір вирішити питання виплати недоплачених сум у досудовому порядку. Отже, про порушення своїх прав дізнався після відмови відповідача, наданої листом №338/04-05/04 від 23.02.2021.

Суддя не погоджується з вказаними доводами, оскільки про суми виплаченої грошової допомоги позивач був обізнаний в момент їх виплати, і саме ці дати є моментом порушення прав позивача.

Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає обов`язкового досудового порядку врегулювання таких спорів, тому звернення з позовом до відповідача можливе лише у межах шестимісячного строку звернення до суду.

Необгрунтованими є посилання на зупинення розгляду справ за позовами інших осіб до винесення рішення Великою Палатою Верховного Суду, оскільки порушення прав пов`язане з невиконанням вимог Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, в даному випадку статті 12 вказаного Закону, а не прийняттям судового рішення Великою Палатою Верховного Суду.

Отже, поважні причини пропуску шестимісячного строку звернення до суду відсутні.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

Згідно частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані у ній підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства Україна позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Позивач не надав доказів поважності причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду, тому позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

2. Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя А.В. Руденко