Справа № 640/23317/19
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі також - відповідач), в якому просив визнати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 21 березня 2019 року за №№0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650 такими, що не вручені ОСОБА_1 . В обґрунтування позову зазначає, що оригінали податкових повідомлень-рішень від 21.03.2019 року за №№0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650 позивачем не отримувалися, оскільки повернулися 06.07.2019 року ГУ ДПС у м. Києві за закінченням терміну зберігання, що спричинило порушення прав позивача в частині правильного обчислення строку сплати грошового зобов`язання та строку адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень. Крім того, посилається на пункт 6 розділу ІІ Порядку надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень, відповідно до якого, на переконання позивача, контролюючим органом мало б бути направлено вказані податкові повідомлення-рішення повторно.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що відповідачем не було направлено належним чином спірні податкові-повідомлення. Вважає, що у випадку не отримання позивачем спірних повідомлень, контролюючим органом мало б бути направлено вказані податкові повідомлення-рішення повторно.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 звернувся до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві із заявою від 07.10.2019 року, в якій повідомлено податковий орган, що 07.10.2019 року в електронному кабінеті платника податків останнім виявлено нарахування податку у вересні 2019 року Сквирським та Таращанським відділеннями Білоцерківської ОДПІ. Також, позивачем повідомлено, що жодних податкових повідомлень-рішень йому не надходило, з огляду на що, просив надіслати на його адресу документи, на підставі яких нараховано податки, надіслати копії документів, підтверджуючих направлення на його адресу проживання податкових повідомлень-рішень та причин їх невручення та ін.

Листом ГУ ДПС у м. Києві від 29.10.2019 року №6833/Г/26-15-33-14-23 позивачу повідомлено, на виконання вимог пункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України останньому, як власнику нерухомого майна, 29.03.2019 року нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке проведено Програмним забезпеченням ІТС «Податковий блок» в автоматичному режимі за ставкою, внесеною територіальним органом за місцем знаходження об`єктів нерухомого майна.

В свою чергу, податкові повідомлення-рішення направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу реєстрації позивача, які повернулися до ГУ ДФС у м. Києві за закінченням терміну зберігання 06.07.2019 року.

Зокрема, до листа долучені копії податкових повідомлень - рішень від 21.03.2019 року №№0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, докази їх направлення та розрахунок податку по об`єкту оподаткування.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення такими, що вручені неналежним чином, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі також - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Приписами пунктів 42.1., 42.2 статті 42 ПК України визначено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацом 6 пункту 42.4. статті 42 ПК України передбачено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у м. Києві винесені податкові повідомлення-рішення від 21.03.2019 року за №№0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650, 0-2650 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на підставі статті 266 ПК України.

Відповідно до пункту 58.2 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.

Контролюючий орган веде реєстр виданих податкових повідомлень-рішень щодо окремих платників податків.

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Таким чином, належним підтвердженням вручення позивачу податкових повідомлень-рішень від 21.03.2019 року, є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем долучено копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та конверту, направленого за трек-номером 748 ГУ ДФС у м. Києві адресату ОСОБА_1 за поштовою адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідає дійсній адресі реєстрації позивача, що не заперечується останнім.

Відповідно до відбитку штемпеля працівника ПАТ «Укрпошта», зазначений конверт повернувся на адресу відправника ГУ ДФС у м. Києві 06.07.2019 року без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що, згідно із положеннями статей 42 та 58 ПК України, свідчить про вручення податкових повідомлень-рішень належним чином.

Твердження скаржника щодо обов`язку контролюючого органу направляти кожне податкове повідомлення-рішення з одного й того ж податку окремо не заслуговують на увагу, оскільки нормами чинного законодавства такого обов`язку податкового органу не передбачено.

Крім того, безпідставним є посилання позивача на пункт 6 розділу ІІІ Порядку надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204, яким встановлено, що у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його надісланні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при надісланні податкового повідомлення-рішення помилок та надсилає його повторно не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного повідомлення пошти (поштової служби).

Колегія суддів вважає, що порушення та помилки з боку ГУ ДФС у м. Києві при направленні зазначених рішень, відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №804/8630/16, від 16 квітня 2020 року у справі №804/18728/14.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст 241, 242, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 20 квітня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.Т.Черпіцька
Судді: О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків