Справа № 814/1153/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 р.м. ОдесаСправа № 814/1153/18

Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О. ухвала суду першої інстанції постановлена у м. Миколаїв 20 січня 2021 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року, яке набрало законну силу, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 29 грудня 2017 року відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 51, ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з розрахунку таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням (майор), надбавка за вислугу років, середньомісячний розмір додаткових видів грошового забезпечення, визначений за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням зі служби.

В свою чергу, позивачем у січні 2021 року подано до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання пенсійного органу подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, так як на переконання позивача рішення суду залишається невиконаним.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити заяву про встановлення судового контролю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції безпідставно не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року залишається невиконаним, так як позивачу не виплачено перерахованої пенсії.

Тому, апелянт вважає, що пенсійним органом допущено протиправну бездіяльність з виконання рішення суду, що є підставою для встановлення судового контролю.

В свою чергу, відповідачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу, з якого вбачається, що ним виконано рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року, яке набрало законну силу, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 29 грудня 2017 року відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 51, ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з розрахунку таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням (майор), надбавка за вислугу років, середньомісячний розмір додаткових видів грошового забезпечення, визначений за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням зі служби.

Постановою державного виконавця від 21 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження № 57265405 з примусового виконання виконавчого листа від 17 серпня 2018 року, у справі № 814/1153/18.

Постановою державного виконавця від 24 липня 2019 року повернуто виконавчий документ стягувачу.

При цьому, позивачем 17 грудня 2019 року повторно пред`явлено виконавчий лист до ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області.

Постановою державного виконавця від 24 грудня 2019 року повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

В свою чергу, позивачем 01 жовтня 2020 року втретє пред`явлено виконавчий лист до ВПВР УЗПВР у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для його виконання.

Постановою державного виконавця від 23 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63392367 за виконавчим листом від 17 серпня 2018 року.

При цьому, у зв`язку з триваючим невиконанням рішення суду позивачем подано до суду заяву про встановлення судового контролю.

За наслідком розгляду отриманої заяви судом зроблено висновок про залишення її без задоволення, так як судове рішення у справі виконується у встановленому ЗУ «Про виконавче провадження» порядку, який передбачає всі інструменти для ефективного стимулювання боржника до виконання рішення суду, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю у справі, так як рішення суду у даній справі виконується у встановленому ЗУ «Про виконавче провадження» порядку.

В свою чергу, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, постановою Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020 року (справа № 800/320/17) викладено висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого ст. 382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі.

При цьому, з аналізу вищевикладених приписів ст. 382 КАС України вбачається, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Тому, колегія суддів вважає, що суду який ухвалив судове рішення надано право на встановлення судового контролю в залежності від обставин кожної конкретної справи, а не визначено за ним безумовний обов`язок встановлювати судовий контроль за зверненням зацікавленої особи.

В свою чергу, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, наразі виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду у даній справі, перебуває на примусовому виконанні у виконавчій службі.

При цьому, з аналізу вищевикладених приписів ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець наділений повноваженнями, зокрема, накладати штрафні санкції на боржників у відкритих виконавчих провадженнях за безпідставне невиконання судових рішень.

В свою чергу, скориставшись примусовим порядком виконання судового рішення, позивач, як стягувач у відповідному виконавчому провадження, може реалізовувати надані йому ЗУ «Про виконавче провадження» права, зокрема, на оскарження бездіяльності державного виконавця з підстав зазначених у заяві про встановлення судового контролю.

З іншого боку, колегією суддів не встановлено інших обставин, які вказують на необхідність встановлювати судовий контроль у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на власний розсуд, з відповідним обґрунтуванням, не застосував свого права на встановлення судового контролю у справі, а також порушень процесуального права не допустив.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 382 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.