Справа № 295/13199/20
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/13199/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чішман Л.М.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

20 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби про скасування постанови в справі про порушення митних правил №1327/10000/20 від 22.10.2020.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.02.2021 позов задоволено, а саме: скасовано постанову виконуючого обов`язки заступника начальника Київської митниці Держмитслужби України Калиновича О.О. від 22.10.2020 року, винесену в справі про порушення митних правил №1327/10000/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів на суму 14711,01 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що враховуючи те, що на дату подання декларації відповідне порушення не було виявлено працівниками митного органу, такі порушення виявлено за результатами вибіркової перевірки працівниками управління протидії митним правопорушенням та контрабанді в день встановлення всіх ознак такого порушення, в день складання відповідного протоколу 31.07.2020, останнім днем можливості притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з безумовним дотриманням частини 1 статті 467 МК України є 31.01.2021, а тому на думку апелянта, митний орган прийняв у межах термінів законне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22.10.2020 виконуючим обов`язки заступника начальника Київської митниці Держмитслужби України Калиновичем О.О. винесено постанову в справі про порушення митних правил №1327/10000/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів на суму 14711,01 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 06.02.2019 року до відділу митного оформлення №1 митного поста «Житомир» Київської митниці Держмитслужби агентом з митного оформлення ОСОБА_1 з метою оформлення в митному режимі «імпорт» товару: «легковий автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Touareg», номер кузова НОМЕР_1 , було подано митну декларацію UА101070/2019/009675 та товаросупровідні документи, зокрема, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 05.11.2015 року.

В графі 47 митної декларації ОСОБА_1 здійснено нарахування митних платежів з врахуванням календарного року виготовлення транспортного засобу 2007 та визначені загальний розмір митних платежів на суму 86831,03 грн.

Проте, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 05.11.2015 року, рік виготовлення автомобіля вказано 2006-12.

Таким чином, ОСОБА_1 при розрахунку митних платежів не враховано та не зазначено в митній декларації фактичний календарний рік виготовлення транспортного засобу, що призвело до несплати митних платежів у повному об`ємі на загальну суму 4903,67 грн (а.с. 40-45).

Згідно з митною декларацією, в описі транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Touareg», номер кузова НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вказано модельний рік виготовлення - 2010 рік, календарний рік виготовлення 2007 рік.

Зі змісту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 05.11.2015року «Volkswagen» моделі «Touareg», номер кузова НОМЕР_1 , встановлено, що рік виготовлення-місяць 2006-12; дата першого введення в експлуатацію в Швеції 21.08.2007 року.

16.07.2020 року ОСОБА_1 подано заяву №10 начальнику Київської митниці, в якій, в порядку ст. 259 МК України, просив надати дозвіл на внесення змін до митної декларації UА101070/2019/009675, в частині визначення суми митних платежів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, оскільки митним органом адміністративне стягнення на позивача накладено поза межами встановленого законом строку, а тому постанова митного органу в справі про порушення митних правил №1327/10000/20 від 22.10.2020 підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП), Митним кодексом України (надалі - МК України).

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини 2 статті 264 МК України митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України.

Згідно зі статтею 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації..

Відповідно до частини 8 статті 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації..

Статтею 485 МК України встановлено, що Заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

У відповідності до статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються з суворим додержанням законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

Згідно частини 2 статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 256 КУпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Нормами частини 1 статті 268 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, що виконуючим обов`язки заступника начальника Київської митниці Держмитслужби України Калиновичем О.О. 22.10.2020 прийнято постанову в справі про порушення митних правил №1327/10000/20, якою позивача визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Підставою для винесення зазначених постанов став висновок відповідача про те, що позивачем вчинено протиправні дії спрямовані на зменшення розміру митних платежів шляхом надання документів, що містять неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару при митному оформленні товарів за митною декларацією, а саме календарного року виготовлення транспортного засобу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 24 грудня 2020 року по справі N 461/3117/17 та 06 червня 2018 року по справах №607/1866/17 та N 607/2391/17, для притягнення до відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Отже, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України, в даному випадку, необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження того, що позивачем під час митного оформлення з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів було вказано неправдиві відомості.

За приписами статті 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 251 КУпАП закріплено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із протоколу про порушення митних правил №1327/10000/20 від 31.07.2020 встановлено, що висновок про вчинення позивачем дій спрямованих на зменшення розміру митних платежів шляхом надання документів, що містять неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару при митному оформленні товарів контролюючий орган зробив на підставі службової записки Управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів Київської митниці Держмитслужби від 27.07.2020 встановлено реальну дату випуску даного автомобіля, а саме 2006 року випуску.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Диспозиція статті 485 вказаного Кодексу передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони правопорушення, і порушення, про яке йдеться в оскаржуваній постанові митного органу щодо позивача (заявлення з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру в митних деклараціях неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості), у даному випадку, не носить триваючого характеру, адже час можливого вчинення останнього, як такого, безпосередньо пов`язаний з поданням відповідних декларацій.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 24 грудня 2020 року по справі N 461/3117/17, від 24 грудня 2020 року по справі N 569/7509/16-а, від 09 липня 2020 року по справі N 640/20172/16-а, від 11 вересня 2018 року по справі N 490/7069/16-а.

Отже, правопорушення, вчинення якого ставиться в провину позивачу, не є триваючим, оскільки, може бути скоєне виключно у момент подання митному органу митних декларацій.

Враховуючи те, що подання позивачем митної декларації відбувалося 11 лютого 2019, а прийняття Київською митницею Держмитслужби постанови від 22.10.2020 №1327/10000/20 відбулося з порушенням строків, встановлених частиною 1 статті 467 МК України.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для скасування вищезазначеної постанови відповідача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на позовну заяву, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Смілянець Е. С.