Справа № 480/1370/21
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2021 року Справа № 480/1370/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1370/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі по тексту - відповідач), і просить суд визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у наказі №18-1149/16-21-СГ від 02.02.2021, у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області та зобов`язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення суду від 08.05.2020 по справі №480/2230/20 відповідачем було повторно розглянуто заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Однак, наказом № 18-1149/16-21-СГ від 02.02.2021 було повторно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з посиланням на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, а саме: бажана до відведення земельна ділянка наказом від 09.12.2020 №25-ОТГ була передана до земель комунальної власності Синівської сільської ради Сумської області.
Позивач не погоджується із такими діями відповідача, внаслідок чого звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
До того ж, позивач звертає увагу суду на те, що відповідач у оскаржуваному наказі не надає пояснення саме яким вимогам та законам не відповідає місце розташування земельної ділянки. Документального підтвердження невідповідності бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальній одиниці ГУ Держгеокадастру у Сумській області не надано.
Ухвалою суду від 24.02.2021 відкрито провадження по справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.
05.03.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні. Обґрунтовуючи правомірність відмови у наданні дозволу позивачу посилається на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів прийнятих відповідно до нормативно-правових актів відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, а саме: бажана до відведення земельна ділянка наказом від 09.12.2020 №25-ОТГ була передана до земель комунальної власності Синівської сільської ради Сумської області.
Таким чином, ГУ Держгеокадастру не є розпорядником спірної земельної ділянки.
Ухвалою суду від 05.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про залучення Липоводолинської селищної ради Роменського району (Липоводолинського району) Сумської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, виходячи із наступного.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач ще у 2020 році звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою від 24.02.2020 (а.с.11) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на території Колядинецької сільської ради, Липоводолинського району, Сумської області.
Не погодившись з зазначеним наказом, позивач звернувся до суду з позовною заявою про його скасування та зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою на зазначену земельну ділянку.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 по справі №480/2230/20 було частково задоволено позовні вимоги, визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру від 19.03.2020 №18-11779/16-20-СГ, зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення суду від 08.05.2020 по справі №480/2230/20 відповідачем було повторно розглянуто заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Однак, наказом №18-1149/16-21-СГ від 02.02.2021 позивачу було повторно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з посиланням на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, а саме: бажана до відведення земельна ділянка наказом від 09.12.2020 №25-ОТГ була передана до земель комунальної власності Синівської сільської ради Сумської області.

Позивач не погоджується із такими діями відповідача, внаслідок чого звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд дійшов висновку, що обставини на які посилається відповідач, як на підставу для повторної відмови позивачу у наданні дозволу на розробку землеустрою на відповідну земельну ділянку, є безпідставними та протиправними з огляду на наступне.

Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Повторно розглядаючи заяву позивача від 20.02.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.000 гектарів, яка розташована за адресою: за межами населеного пункту на території Колядинецької сільської ради, Липоводолинськогоо району, Сумської області, наказом від 02.02.2021 №18-1149/16-21-СГ позивачу було повторно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, з посиланням вже на інші підстави - невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам закону, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

При цьому, як вже зазначалося вище, відповідач в оскаржуваному наказі зазначив, що бажана до відведення земельна ділянка наказом від 09.12.2020 №25-ОТГ була передана до земель комунальної власності Синівської сільської ради Сумської області.

Проте, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься відповідь Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 18.03.2021 №29-18-0.331-1437/2-21 на адвокатський запит представника позивача, у якому зазначено, що бажана до відведення позивачем земельна ділянка (кадастровий номер: 592328600:04:003:0172) не передавалася у комунальну власність Синівської територіальної громади Липоводолинського району Сумської області (а.с.40).

Суд вважає за необхідне зауважити, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

Водночас, з урахуванням системного аналізу статей 116, 118 Земельного кодексу України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки жодним чином не означає прийняття у подальшому позитивного рішення про надання її у власність, що фактично свідчить про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 118 Земельного кодексу України передбачає виключний перелік підстав відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Проте, ГУ Держгеокадастру у Сумській області вже неодноразово відмовляє позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав, які не передбачені вказаною нормою Земельного кодексу.

У даному випадку у відповідача є обов`язок надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою чи відмовити у наданні такого дозволу, але на законних підставах.

За умови подання особою усіх необхідних документів та відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою суб`єкт владних повноважень повинен надати дозвіл і будь-яких винятків чи альтернативних варіантів його поведінки норми Земельного кодексу України не містять.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Аналогічні правові висновки з даного правового питання виклав Верховний суд Касаційний адміністративний суд в постанові від 11 квітня 2018 року в справі №№806/2208/17.

Стосовно позиції суду, направленої на зобов`язання відповідача вчинити певну дію, то вона в повній мірі узгоджується і з численними рішеннями Європейського суду з прав людини, якими останній вимагає винесення таких рішень, які б остаточно ставили б крапку в захисті прав та інтересів заявників.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

Натомість, у цій справі, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, надати дозвіл на розробку проекту землеустрою або ні. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Отже, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду Касаційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року в справі №816/591/15-а.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження.

У даному випадку суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

До того ж сама Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покладає на національний суд відповідальність за здійснення правосуддя.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Конвенційний принцип ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Такий висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, згідно з якою суд вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи те, що підстави повторного ненадання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою є такими, що не відповідають нормам Земельного кодексу України, про що зазначено вище, суд вважає, що в даному випадку єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Колядинецької сільської ради, Липоводолинського району, Сумської області, і це зобов`язання повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області судові витрати в розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №18-1149/16-21-СГ від 02.02.2021 про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га. за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Колядинецької сільської ради, Липоводолинського району, Сумської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 25, м. Суми, 40000, ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Колядинецької сільської ради, Липоводолинського району, Сумської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 25, м. Суми, 40000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька