Справа № 675/148/21
Суддя: Столковський В. І.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/148/21
Провадження № 2-а/675/10/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2021 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання Гук-Миронюк Ю. Г., позивача ОСОБА_1 , відповідача начальника сектору реагування патрульної поліції Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Кулішевського С. Д., представника відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Ліщишина О. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника сектору реагування патрульної поліції Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Кулішевського Сергія Дмитровича, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до начальника сектору реагування патрульної поліції Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Кулішевського С. Д. про скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою начальника сектору реагування патрульної поліції Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Кулішевського С. Д. від 18 січня 2021 року його притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності було те, що ОСОБА_1 18 січня 2021 року о 10 год. 36 хв. перебував у магазині «Пиво-Води» без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а саме: захисної маски, що закриває ніс та рот, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236.

ОСОБА_1 вважає дану постанову незаконною, вказує, що він не вчиняв зазначеного у ній адміністративного правопорушення, про те, що було складено протокол про адміністративне правопорушення, він не знав та його не підписував. Тому позивач просить скасувати оспорювану постанову та обмежитися щодо нього усним зауваженням.

Відповідач начальник сектору реагування патрульної поліції Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Кулішевський С. Д. відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не подав.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Ліщишин О. А. подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому зазначив, що спірна постанова винесена відповідачем з дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію».

Ухвалою судді від 26 лютого 2021 року звільнено позивача від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду цієї справи по суті.

Ухвалою суду від 04 березня 2021 року залучено до участі в даній справі в якості другого відповідача Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Ухвалами суду від 23 березня та 08 квітня 2021 року постановлено проведення судових засідань по даній адміністративній справі, призначених на 23 березня 2021 року о 09 год. 00 хв. та на 20 квітня 2021 року о 17 год. 00 хв., здійснювати у дистанційному режимі відеоконференції між Ізяславським районним судом Хмельницької області та Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області.

Позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи свій позов підтримав та просив його задовольнити. Суду пояснив, що інкриміноване йому адміністративне правопорушення не допускав, оскільки перебував у магазині «Пиво-Води», що в м. Ізяслав Хмельницької області, з одягнутою захисною маскою. Коли працівник поліції штовхнув його, звинувачуючи у вчиненні адміністративного проступку, захисна маска сповзла з носа. Жодних зауважень з приводу вказаного факту йому не робили, протокол про адміністративне правопорушення при ньому працівники поліції не складали та не повідомляли про такі обставини.

Відповідач начальник сектору реагування патрульної поліції Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Кулішевський С. Д. та представник відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Ліщишин О. А. проти задоволення позову заперечили.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних підстав.

Із оскаржуваної постанови встановлено, що 18 січня 2021 року о 10 год. 36 хв. ОСОБА_1 перебував у магазині «Пиво-Води» без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а саме: захисної маски, що закриває ніс та рот, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236.

За вказані дії начальником сектору реагування патрульної поліції Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Кулішевським С. Д. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 869189, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 44-3 КУпАП перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення, установлено метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, від 20 травня 2020 року № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 22 липня 2020 року № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно з пп. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення, на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме: забороняється, зокрема, перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Приписи ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 692106 від 18 січня 2021 року 18 січня 2021 року о 10 год. 36 хв. ОСОБА_1 перебував у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому в АДРЕСА_1 , без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а саме: захисної маски, що закриває ніс та рот, чим порушив вимоги пп. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що станом на 18 січня 2021 року працював на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області разом із ОСОБА_3 . У той день вони здійснювали перевірку дотримання вимог запровадженого в Україні карантину закладами, розташованими в м. Ізяслав. Коли свідок зайшов до магазину «Пиво-Води», то помітив там ОСОБА_1 , у якого одягнена захисна маска не закривала ніс. Вказане правопорушення він зафіксував на камеру. ОСОБА_2 запитав у ОСОБА_1 , чому останній не правильно одягнув захисну маску, але той не хотів її поправити. Продавці магазину розповіли свідку, що робили зауваження позивачу, однак той на них не реагував. ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього буде складено адміністративні матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Однак позивач почав кричати, штовхнув свідка та вийшов із магазину. Тому розгляд справи про адміністративне правопорушення було завершено поліцейськими за його відсутності.

Аналогічні обставини повідомили суду свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які суду показали, що 18 січня 2021 року ОСОБА_1 зайшов у магазин «Пиво-Води», у якому вони працюють, дістав із своєї сумки якісь документи та почав писати. При цьому захисна маска, у яку був одягнений ОСОБА_1 , не закривала його ніс, а була розташована на бороді. Йому було зроблено зауваження, але він не хотів на нього реагувати. У подальшому до магазину зайшли поліцейські, представилися позивачу, зробили йому зауваження з приводу допущеного порушення вимог карантину та повідомили, що якщо він не одягне маску на ніс, його буде притягнено до адміністративної відповідальності. Також йому запропонували надати нову захисну маску, але він відмовився її брати. Тому поліцейські повідомили, що відносно позивача будуть складені адміністративні матеріали та при ньому розпочали заповнювати протокол про адміністративне правопорушення. Натомість ОСОБА_1 почав обзивати працівників поліції, штовхатися, а в подальшому вибіг із магазину. Тому розгляд справи про адміністративне правопорушення було завершено працівниками поліції за його відсутності.

Разом з тим, зі змісту відеозапису № VID-20210217-WA004, розміщеного на DVD+RW диску, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно перебував у магазині «Пиво-Води» з одягнутою захисною маскою, яка не закривала його ніс.

Наведені докази у своїй сукупності свідчать про правильність висновків посадової особи, яка винесла щодо ОСОБА_1 спірну постанову, щодо наявності у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді та ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України.

Крім іншого, суд вважає за необхідне зазначити, що у ч.ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП закріплено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Відтак, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення, допущене ОСОБА_1 , була правомірно, з дотриманням положень КУпАП, розглянута на місці вчинення правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 щодо заперечення ним своєї вини та порушення поліцейським приписів чинного законодавства при складанні оспорюваної постанови судом оцінюються критично з наступних підстав.

Так, факт вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення доводиться належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 692106 від 18 січня 2021 року, показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також даними наявного у матеріалах справи відеозапису № VID-20210217-WA004.

Крім того, вищевказаними доказами також підтверджується, що ОСОБА_1 поліцейським було повідомлено про складення щодо нього адміністративних матеріалів на місці вчинення правопорушення, однак позивач не заявляв жодних клопотань під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та пішов з місця події, що свідчить про його небажання скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Відтак, на думку суду, відповідачем було розглянуто справу при притягнення позивача до адміністративної відповідальності в порядку та у спосіб, що передбачені законодавством.

Суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови.

Наявність підстав для притягненні позивача до відповідальності підтверджено належними доказами, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо вимог позивача про доцільність звільнення його від адміністративної відповідальності судом за малозначністю допущеного правопорушення, суд вказує наступне.

Так, згідно з ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому відповідно до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відтак, враховуючи наведені приписи законодавства, суд приходить до висновку, що уповноваженим суб`єктом, наділеним виключними дискреційними повноваженнями звільняти порушника від адміністративної відповідальності, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, у даних спірних правовідносинах, є виключно органи Національної поліції, як органи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Таким чином, прийняття судом рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності в даному випадку призведе до виходу суду за межі своєї компетенції та втручання у дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства.

Вищенаведена правова позиція також знаходить своє відображення в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 266/3228/16-а, від 26 травня 2020 року у справі № 520/2098/17.

Суд також не знаходить підстав для зміни заходу стягнення, накладеного на позивача.

Так, судом враховується, що позивач є пенсіонером, одержує пенсію за віком у незначному розмірі, здійснює опіку над своєю донькою ОСОБА_6 , яка являється інвалідом другої групи.

Разом з тим, посадовою особою, яка склала відносно ОСОБА_1 оспорювану постанову, було враховано усі дані про його особу та призначено мінімальне стягнення, передбачене санкцією ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 77, 139, 243-246, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника сектору реагування патрульної поліції Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Кулішевського Сергія Дмитровича, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 : місце проживання - АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач 1 начальник сектору реагування патрульної поліції Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Кулішевський Сергій Дмитрович: адреса місцезнаходження - м. Ізяслав, вул. Грушевського, 24 Хмельницької області.

Відповідач 2 Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області: адреса місцезнаходження м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, .

Суддя: В. І. Столковський