Справа № 460/1851/21
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2021 року м. Рівне №460/1851/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С. за участю секретаря судового засідання Михайленко О.С. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: Ювхимець Г.Ф.,

відповідача: представник Гуменюк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)
про зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі по тексту, - Рівненського РВ ДВС ЗМУ) про визнання протиправними дій відповідача щодо невиконання ухвали Рівненського міського суду від 20.01.2021 та ухвали від 25.11.2020; зобов`язання вжити заходи щодо усунення порушення п.7 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження"; визнати такими, що не підлягають виконанню постанови по ВП №50738201 від 26.12.2019, ВП №60458353 від 05.11.2019, ВП №62225569 та ВП №62225680 від 01.06.2020 щодо стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно та на пенсійний рахунок.

Ухвалою суду від 22.03.2021 позовна заява залишалася без руху (а.с.31-34).

06.04.2021, у вказаний в ухвалі суду строк, позивач допущені недоліки позовної заяви усунула, шляхом подання нової редакції позовної заяви, згідно з якою просить:

- зобов`язати державного виконавця Рівненського РВ ДВС ЗМУ вчинити дії по виконанню ухвали Рівненського міського суду від 25.11.2020 та від 20.01.2021, як передбачено ч.7 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: закрити постанову №62225569 від 01.06.2020 про стягнення виконавчого збору в сумі 62465,41 грн. (винесену на підставі постанови №60458353 від 05.11.2019 на виконання виконавчого листа №560/8580/15-ц) та постанову №62225680 від 01.06.2020 про стягнення виконавчого збору в сумі 21047,59 грн. (винесену на підставі постанови №50738201 від 26.12.2019 на виконання виконавчого листа №569/8586/15-ц); повернути кошти, стягнуті по даних постановах, на пенсійний рахунок, та зняти арешти, накладені на пенсійний рахунок і все майно (а.с.36-40).

На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 05.11.2019 старшим державним виконавцем Рівненського РВ ДВС ЗМУ на підставі виконавчого листа №569/8580/15-ц, виданого Волинським апеляційним судом 18.07.2019, було відкрито виконавче провадження №60458353, та одночасно на підставі вказаного виконавчого листа винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №60458353 в сумі 62465,41 грн. Вказано, що 01.06.2020 державним виконавцем відкрито провадження №62225569 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 62465,41 грн. Також повідомлено, що 08.04.2016 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП50738201 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду №569/8586/15-ц від 21.01.2016. Зазначено, що 26.12.2019 державним виконавцем Рівненського РВ ДВС ЗМУ винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 21047,59 грн., а 01.06.2020 на підставі вказаної постанови прийнято постанову №62225680 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 21047,59 грн. Крім того, вказала, що 22.09.2020 та 02.12.2020 зверталася до відповідача із заявами про зняття арешту з пенсійного рахунку з долученням довідок банку про те, що на належний їй рахунок надходили лише пенсійні виплати, однак арешт знятий не був, а пенсійні кошти в сумі 17668,71 грн, були списані на рахунок Рівненського РВ ДВС ЗМУ. Наголошено, що ухвалами Рівненського міського суду Рівненської області від 25.11.2020 та від 20.01.2021 виконавчі листи №569/8580/15-ц від 18.07.2019 та №569/8586/15-ц від 21.01.2016 відповідно визнані такими, що не підлягають виконанню. З огляду на вказане, вважає, що наявні підстави для закінчення виконавчих проваджень про стягнення виконавчого збору, у зв`язку з чим зверталася до відповідача із заявою від 23.12.2020 про закінчення виконавчих проваджень, однак відповідач у її задоволенні відмовив. На думку позивача, відповідач протиправно не вчиняє жодних дій, визначених ч.7 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження": виконавчі провадження не закриті, хоча виконавчі листи визнані такими, що не підлягають виконанню, арешт з майна та пенсійного рахунку не знято, неправомірно стягнуто виконавчий збір і пенсія не повернута. За таких обставин, просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 12.04.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.51-52). Розгляд справи, з урахування особливостей провадження, визначених ст. 287 КАС України, призначено в судовому засіданні на 19.04.2021. Цією ж ухвалою суду витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії усіх матеріалів виконавчих проваджень №62225569 та №62225680.

16.04.2021 на адресу суду надійшли витребувані судом копії матеріалів виконавчих проваджень та відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив щодо задоволення позову (а.с.56-64). В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на примусовому виконанні у Рівненському РВ ДВС Західного міжрегіонального управління перебував виконавчий лист №569/8580/15-ц, виданий 18.07.2019 Волинським апеляційним судом, та виконавчий лист №569/8586/15-ц, виданий 21.01.2016 Рівненським міським судом Рівненської області. Вказав, що 01.06.2020 старшим державним виконавцем за заявою стягувача АТ «Укрсиббанк» винесено постанови про повернення вказаних виконавчих листів стягувачу без подальшого примусового виконання з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» . У зв`язку з цим, за правилами ч.3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» 01.06.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62225569 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору №60458353 від 05.11.2019 у розмірі 62465,41 грн. та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62225680 від 01.06.2020 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №50738201 від 26.12.2019 у розмірі 21047,59 грн. Вказані виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження ВП №62227289 на загальну суму 83513,00 грн. Стверджує, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 37 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа реєструється в АСВП як виконавчий документ і підлягає виконанню в порядку, визначеному Законом. Зазначив, що постанови про стягнення виконавчого збору №60458353 від 05.11.2019 та №50738201 від 26.12.2019 є чинними, не оскаржувалися і підлягають виконанню. Повідомив, що виконавче провадження №62225569, відкрите 01.06.2020 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору №50738201 від 26.11.2019 на даний час закінчене на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону №1404-VIII (фактичне повне виконання), а ВП №62225680 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №60458353 від 05.11.2019 перебуває на примусовому виконанню у Відділі. Наголосив, що визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, не скасовує рішень судів, якими стягнуто з боржника заборгованість зі сплати боргу, крім того, виконавчі документи про стягнення боргу за кредитом повернуті стягувачу АТ «Укрсиббанк» 01.06.2020. Також вказав, що відповідно до п.7 ч.3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають на рахунках у банках. Не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст. 52 Закону №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту згідно з ч.4 ст. 59 цього Закону. Накладаючи арешт на грошові кошти позивача, державний виконавець у постанові від 01.06.2020 зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Водночас, банк, на який покладено обов`язок визначити статус рахунку та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову про накладення арешту на кошти боржника від 01.06.2020 виконав. Стверджує, що боржником не доведено, що рахунок, на який накладено арешт, має спеціальний режим використання або, що на кошти, які знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом звертати стягнення, і така інформація від банку, в якому відкрито такий рахунок, до державного виконавця не надходила. Вважає, що всі дії в межах зазначених виконавчих проваджень вчинені на підставі, в межах повноважень та спосіб, що визначені чинним законодавством, а тому просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 19.04.2021 позивач надала пояснення, аналогічні зазначеним у позовній заяві, та просила задовольнити позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позові. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні 19.04.2021 протокольною ухвалою суду на стадії дослідження доказів оголошено перерву до 21.04.2021 о 16:00 год..

В судовому засіданні 21.04.2021 протокольною ухвалою судом оголошено перерву до 22.04.2021 о 15:00 год. за клопотанням позивача.

22.04.2021 до початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про збільшення позовних вимог (а.с.237-239).

Ухвалою суду від 22.04.2021 заяву позивача про збільшення позовних вимог від 22.04.2021 повернуто без розгляду з підстав, визначених ст. 47 КАС України.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши заяви по суті та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

З 08.04.2016 в провадженні відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження ВП 50738201 з примусового виконання виконавчого листа №569/8586/15-ц, виданого Рівненським міським судом Рівненської області про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ Укрсиббанк заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 8190,78 дол. США та 48,44 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, сплаченого судового збору в розмірі 1726,53 грн. (постанова про відкриття ВП 50738201 від 08.04.2016).

З 05.11.2019 в провадженні відділу примусового виконання рішень Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження №60458353 з примусового виконання виконавчого листа №569/8580/15-ц, виданого Волинським апеляційним судом 18.07.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ Укрсиббанк заборгованості в розмірі 21610,43 дол.США за тілом кредиту; 2096,28 дол. США за процентами та 19314,57 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості з тіла кредиту і 11280,26 грн. пені з простроченими процентами та 6132,87 грн. понесених судових витрат (постанова про відкриття ВП №60458353 від 05.11.2019)

В цей же день, 05.11.2019 відповідачем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №60458353, згідно з якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, в розмірі 62465,41 грн.(а.с.120).

26.12.2019 відповідачем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №50738201, згідно з якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 21047,59 грн. (а.с.68).

28.05.2020 на адресу відповідача від стягувача АТ Укрсиббанк надійшла заява вих.№24-4/509 від 21.05.2020, якою останній просив повернути виконавчий лист по справі №569/8586/15-ц, виданий Рівненським міським судом 21.01.2016 (ВП №50738201), та виконавчий лист по справі №569/8580/15-ц, виданий Волинським апеляційним судом 18.07.2019 (ВП №60458353) про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 без подальшого примусового виконання у зв`язку з врегулюванням питання стягнення кредитної заборгованості в добровільному порядку.

01.06.2020 державним виконавцем за вказаною заявою стягувача АТ «Укрсиббанк» про повернення виконавчих листів без виконання, на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII винесено:

- постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №60458353 від 01.06.2020, згідно з якою повернуто виконавчий лист по справі №569/8580/15-ц, виданий Волинським апеляційним судом 18.07.2019;

- постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №50738201 від 01.06.2020, згідно з якою повернуто виконавчий лист по справі №569/8586/15-ц, виданий Рівненським міським судом 21.01.2016

У вказаних постановах зазначено, що постанову про стягнення виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження.

В цей же день, 01.06.2020 старшим державним виконавцем Рівненського РВ ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) прийнято:

- постанову про відкриття виконавчого провадження №62225569 від 01.06.2020 з примусового виконання постанови про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору №60458353 від 05.11.2019 року у розмірі 62465,41 грн. (а.с.122);

- постанову про відкриття виконавчого провадження №62225680 від 01.06.2020 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №50738201 від 26.12.2019 року у розмірі 21047,59 грн. (а.с.69).

Вказані обставини справи встановлені рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі №460/4369/20, яке набрало законної сили згідно з постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.01.2021, між цими сторонами та які в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України не доказуються в цій справі.

Судом також встановлено, що 01.06.2020 відповідачем у межах виконавчого провадження ВП №62225569 прийнято постанову про арешт коштів боржника від 01.06.2020, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржник ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення 62665,41 грн. (а.с.126) та в межах виконавчого провадження ВП №62225680 аналогічну постанову про арешт коштів боржника від 01.06.2020, якою накладено арешт на кошти, що містяться на відкритих рахунках, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржник ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення 21247,59 грн. (а.с.75).

23.07.2020 державним виконавцем в межах ВП №62225569 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.166-167).

22.09.2020 позивач звернулася до державного виконавця із заявою про зняття арешту з рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.44, 175).

Листом №50765 від 21.10.2020 у відповідь на вказане звернення відповідач повідомив позивачу, що з долученої довідки органу Пенсійного фонду №123/04.5-16 від 10.09.2020 не вбачається, що картковий рахунок у фінансовій установі АТ КБ "Приватбанк" за № НОМЕР_1 має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, а отже у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 (а.с.173-174).

02.12.2020 позивач повторно звернулася до відповідача з заявою про зняття арешту з рахунку, до якого долучила довідку з АТ КБ «Приватбанк» №HQBS3QR51POK0EBO від 27.11.2020 (а.с.15).

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» №HQBS3QR51POK0EBO від 27.11.2020, позивач має відкритий рахунок, на який за період з 12.03.2020 по 27.11.2020 не надходили інші виплати, крім пенсії від «ОВВ Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (а.с.16).

У відповідь на вказане звернення позивача, відповідач листом від 16.12.2020 №57843 повідомив про відсутність підстав для задоволення заяви про зняття арешту з рахунку, оскільки з вказаної довідки АТ КБ «Приватбанк» не вбачається, що рахунок позивача має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (а.с.20-21) .

Як слідує з матеріалів справи, 25.11.2020 ухвалою Рівненського міського суду у справі №569/8586/15-ц визнано виконавчий лист №569/8586/15-ц, виданий Рівненським міським судом Рівненської області 21.01.2016, таким, що не підлягає виконанню (а.с.9).

20.01.2021 ухвалою Рівненського міського суду у справі №569/8580/15-ц визнано виконавчий лист, виданий Рівненським міським судом Рівненської області №569/8580/15-ц 18.07.2019, таким, що не підлягає виконанню (а.с.10-12).

У зв`язку з цим, 23.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця з заявою про закриття виконавчого провадження №62225569 (а.с.43).

За результатами розгляду цієї заяви відповідач листом №2702 від 22.01.2021 повідомив позивачу, що виконавче провадження №62225680 відкрите 01.06.2020 на підставі постанови №50738201, виданої 26.12.2019 Рівненським РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) про стягнення 21047,59 грн. виконавчого збору, виконавче провадження № 62225569 відкрите 01.06.2020 на підставі постанови Рівненського РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) про стягнення виконавчого збору №60458353 від 05.11.2019 в сумі 65465,41 грн. Постанови про стягнення виконавчого збору №60458353 від 05.11.2019 та №50738201 від 26.11.2019 набрали чинності, неоскаржені у встановленому законом порядку, а тому відсутні підстави для закінчення виконавчих проваджень (а.с.4, 185).

Матеріали справи також свідчать, що 23.03.2021 на підставі вимог п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із стягненням виконавчого збору в сумі 21047,59 грн. в повному обсязі відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №62225680 (а.с.116).

Не погодившись з такими діями відповідача, вважаючи, що наявні підстави для закінчення виконавчих проваджень по стягненню виконавчого збору №62225569 від 01.06.2020, №62225680 від 01.06.2020 та зняття арештів, накладених на пенсійний рахунок і все майно, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Таким чином, предметом розгляду у даній адміністративній справі є наявність правових підстав для зобов`язання відповідача закінчити виконавчі провадження №62225569 по стягненню виконавчого збору в сумі 62465,41 грн. та №62225680 по стягненню виконавчого збору в сумі 21047,59 грн., а також для зняття арештів, накладених на пенсійний рахунок і все майно в межах цих виконавчих проваджень. Інші дії, бездіяльність чи рішення державного виконавця позивачем в даній справі не оскаржуються.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З 05.10.2016 набрав чинності Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ч.1 ст.15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частина друга статті 15 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною 1 ст.19 Закону №1404-VIII визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

В свою чергу, п.5 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII визначено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Отже, у відповідності до вимог Закону № 1404-VIII постанова державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору є рішенням, що підлягає примусовому виконанню.

За правилами п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно зі статтею 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Поряд з цим, окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону N1404-VIII підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за N1302/29432 (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваних постанов, далі - Інструкція).

Так, пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Системний аналіз викладених норм в їх сукупності дає суду підґрунтя для висновку, що підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто.

При цьому, якщо постанова про стягнення виконавчого збору винесена, однак, виконавчий збір не стягнуто, вона не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ, на підставі якого, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації.

Як свідчать матеріали справи, постанова про стягнення виконавчого збору №50738201 від 26.12.2019 була прийнята відповідачем в межах виконавчого провадження № 50738201, яке в подальшому (01.06.2020) було завершене у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу за заявою останнього згідно з п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII. В зв`язку з поверненням виконавчого листа стягувачу, в порядку визначеному ч.3 ст. 40 Закону України №1404-VIII , постанова про стягнення виконавчого збору №50738201 від 26.12.2019 в розмірі 21047,59 грн. зареєстрована відповідачем в автоматизованій системі виконавчих проваджень 01.06.2020 як виконавчий документ, що підлягає виконанню в порядку цього Закону. Внаслідок цього, відповідачем постановою від 01.06.2020 відкрито виконавче провадження ВП №62225680 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №50738201 від 26.12.2019.

Аналогічна ситуація щодо постанови про стягнення виконавчого збору №60458353 від 05.11.2019. Вказана постанова прийнята в межах виконавчого провадження №60458353, яке постановою відповідача від 01.06.2020 було завершене у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу АТ «Укрсиббанк» за його заявою згідно з п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII. Постанова про стягнення виконавчого збору №60458353 від 05.11.2019 в розмірі 62465,41 грн. зареєстрована 01.06.2020 у АСВП як виконавчий документ, що підлягає виконанню, у зв`язку з чим 01.06.2020 відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62225569 з її примусового виконання.

Зі змісту позову слідує, що позивач з посиланням на положення ч.7 ст. 27 Закону №1404-VIII , просить зобов`язати відповідача вчинити дії по виконанню ухвали Рівненського міського суду від 25.11.2020 та від 20.01.2021, а саме: закрити постанову №62225569 від 01.06.2020 про стягнення виконавчого збору в сумі 62465,41 грн. та постанову №62225680 від 01.06.2020 про стягнення виконавчого збору в сумі 21047,59 грн.та зобов`язати зняти арешт з коштів на рахунку, з майна та повернути стягнуті кошти.

Тобто, фактично позивач просить зобов`язати відповідача закінчити виконавчі провадження №62225569 про стягнення виконавчого збору в сумі 62465,41 грн. та №62225680 про стягнення виконавчого збору в сумі 21047,59 грн. на підставі ухвал Рівненського міського суду Рівненської області від 25.11.2020 у справі №569/8586/15-ц та від 20.01.2021 у справі №569/8580/15-ц.

Як вже зазначалося судом раніше, ухвалами Рівненського міського суду Рівненської області від 25.11.2020 та від 20.01.2021 визнані такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи №569/8580/15-ц від 18.07.2019 та №569/8586/15-ц від 21.01.2016 відповідно.

За правилами п.5 ч.1 ст. 39 Закону №1404 -VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В силу вимог ч.7 ст.27 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Водночас, судом встановлено, що виконавчими документами в межах виконавчих проваджень №62225569 та №62225680 є постанови Рівненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 26.12.2019 №50738201 та від 05.11.2019 №60458353 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 21047,59 грн. та в сумі 62465,41 грн. відповідно, а не виконавчі листи №569/8580/15-ц від 18.07.2019 та №569/8586/15-ц від 21.01.2016, які визнані такими, що не підлягають виконанню, і виконавчі провадження по примусовому виконанню яких завершені 01.06.2020 за заявою стягувача на підставі вимог п.1 ч.1 ст.37 Закону 1404-VIII.

В контексті викладеного суд зазначає, що вказані постанови про стягнення виконавчого збору в розумінні п.5 ч.1 ст.3 Закону №1404 є окремими виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню, і самостійною підставою для відкриття виконавчого провадження по їх виконанню. Дані постанови про стягнення виконавчого збору такими, що не підлягають виконанню не визнавалися, є чинними, не оскаржувалися, не скасовані, а тому підстави для їх невиконання, як і підстави для закінчення виконавчих проваджень з їх примусового виконання на підставі ст. 39 Закону №1404 та виконання ч.7 ст. 27 Закону №1404 у державного виконавця відсутні.

При цьому, доводи позивача про те, що їй не було відомо про прийняття Рівненським РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) постанов про стягнення виконавчого збору від 26.12.2019 ВП №50738201 та від 05.11.2019 ВП№60458353, а тому вона не могла їх оскаржити, судом відхиляються як безпідставні, позаяк суду достеменно відомо, що під час розгляду адміністративної справи №460/4369/20 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби ЗМУ МЮ (м.Львів) про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень від 01.06.2020 №62225569 та №62225680, що перебувала у провадженні Рівненського окружного адміністративного суду, і за результатами якої судом постановлено рішення від 21.09.2020, позивач за її заявою, зареєстрованою 11.09.2020 в автоматизованій системі документообігу суду (КП ДСС), ознайомилася з матеріалами справи, в тому числі матеріалами виконавчих проваджень ВП№62225569 та №62225680.

На переконання суду, позивач помилково вважає, що визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів №569/8580/15-ц від 18.07.2019 та №569/8586/15-ц від 21.01.2016 по стягненню боргу за кредитними зобов`язаннями, за якими стягувачем є АТ «Укрсиббанк», є підставою для закінчення виконавчих проваджень про стягнення виконавчого збору №62225569 та №62225680, де стягувачем є Рівненський РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів).

Крім того, як свідчить матеріали виконавчого провадження №62225580, таке вже закінчене на підставі постанови державного виконавця від 23.03.2021 (а.с.116).

З урахуванням встановлених обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача вчинити дії по виконанню ухвал Рівненського міського суду від 25.11.2020 та від 20.01.2021, а саме: закінчити на підставі ч.7 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчі провадження ВП №62225569 про стягнення виконавчого збору в сумі 62465,41 грн. та ВП №62225680 про стягнення виконавчого збору в сумі 21047,59 грн. є необґрунтованими, безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про зняття арешту, накладеного на рахунок позивача, суд керується таким.

Згідно з п.7 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону №1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

При цьому, п.2 ч.2 ст.48 Закону №1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону №1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 59 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, виконавець знімає арешт з майна боржника на підставі п.1 ч.4 ст.59 Закону №1404-VIII за наступних обов`язкових умов:

- отримання документального підтвердження про те, що конкретний рахунок має спеціальний режим використання;

- заборона на звернення стягнення, визначена законом.

Поряд з цим, системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що суб`єктом, наділеним правом надавати документальне підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, є саме банківська установа.

Іншими словами, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 Закону №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, а в разі встановлення перебування цих коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч.4 ст.59 Закону №1404-VIII.

Згідно з довідкою АТ КБ "Приватбанк" від 26.03.2021 №С84KBSAMU58J6F87, наявною в матеріалах справи, рахунок позивача № НОМЕР_1 , на кошти на якому виконавцем був накладений арешт постановою від 01.06.2020, є рахунком позивача, на який остання отримувала пенсійні виплати, та на який також може бути зарахована будь-яка виплата (переказ) (а.с.45). Тобто, на такий рахунок можуть зараховуватися будь-які кошти (виплати) боржника, призначені не лише для виплати пенсії.

Відповідно до підпунтку 6 пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Матеріали справи свідчать, що АТ КБ "Приватбанк", постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника від 01.06.2020 виконало, жодних повідомлень про спеціальний статус відкритого на ім`я позивача рахунка та/або заборону звернення на кошти, які перебувають на ньому, державному виконавцю в порядку ст.52 Закону №1404-VIII не надсилало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Враховуючи те, що АТ КБ "Приватбанк" не повідомляв відповідача про спеціальний режим використання рахунку позивача і не повернув постанову про накладення арешту коштів боржника державному виконавцю без виконання, то у суду відсутні підстави вважати вказаний рахунок таким, що є зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

З огляду на наведене, державний виконавець, відмовляючи ОСОБА_1 у знятті арешту з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ "Приватбанк", діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, позаяк правові підстави для такого відсутні. Відтак позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Наведене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 19.05.2020 у справі № 905/361/19 (пункт 7.11).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку, що дії відповідача вчиненні в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно.

За наведеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Правові підстави для застосування статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (вул. П. Могили, 22-Б, м. Рівне, 33000; ) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 22 квітня 2021 року

Суддя Н.С. Гудима