Справа № 500/740/21
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/740/21

21 квітня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецької С.Є.

представника позивача: Лемеги С.Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнання протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 12.09.2018 року № та від 17.01.2019 року №;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо невідображення достовірних облікових даних в інтегрованих картках платника податку зі збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 31.12.2020;

зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків позивача з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування фізичних осіб, а саме: внести дані до страхового стажу позивача за період з 2015 по 2020 включно в інтегровану картку платника податку з ЄСВ (відомості для пенсії та страховий стаж).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем вчасно та навіть у більшому розмірі здійснювалася сплата ЄСВ, а тому у контролюючого органу були відсутні підстави для невідображення відомостей в облікових даних ОСОБА_1 про сплату єдиного соціального внеску у 2014 році в сумі 5400,00 грн з врахуванням сплати у 2015 році 5775,00 грн, у 2016 році 3845,00 грн, у 2017 році 8464,00 грн, у 2018 році 9870,00 грн та у 2019 році 11088,00 грн та нарахування недоїмки з такої сплати і прийняття рішення про накладення фінансових санкцій.

Ухвалою судді від 22.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №500/740/21.

Ухвалою суду від 24.02.2021 в задоволені клопотання про об`єднання справ №500/3430/20 та №500/740/21 в одне провадження відмовлено.

22.03.2021 представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову, та зокрема вказує, що нарахування та сплата ЄСВ позивачем відбувалася поза межами граничного терміну встановленого законодавством, у зв`язку із чим до нього відбулося застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Ухвалами суду від 22.03.2021, 01.04.2021, 13.04.2021, 14.04.2021 розгляд справи було відкладено.

21.04.21 представник відповідача подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що позивач 22.01.2013 року уклав договір, згідно з яким, в період з 01.01.2013-31.12.2013 брав участь на добровільних засадах у загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні з тимчасовою втратою працездатності, та відповідно до якого розмір єдиного внеску складав 36,6 відсотка бази нарахування єдиного внеску. Зарахування коштів відбувалося на рахунок за кодом класифікації доходів бюджету 71050000 (для фізичних осіб-підприємців, у системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності)

У 2014 році позивач продовжував сплачувати ЄСВ на рахунок 71050000 для осіб, які беруть участь на добровільних засадах у загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та станом на 05.02.2015 подав звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік на суму 5063,59 грн.

Відтак, як підтверджується інтегрованою карткою платника податку по коду класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб - підприємців у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) позивач не сплачував єдиний соціальний внесок за 2014 рік як фізична особа-підприємець, що відповідно зумовило застосування до нього штрафних санкцій на нарахування пені.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, встановив наступні факти.

Судом встановлено, що згідно даних "Податковий блок. Облік платників податків", а саме: розділ "Реєстраційні дані", позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік Тернопільською ДПІ станом на 27.04.2005, за основним кодом ВЕД 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт".

Рішенням № від 12.09.2018 Головного управління ДФС у Тернопільській області, на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за несплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застосовано до ОСОБА_1 штраф у розмірі 4666,56 грн за період з 21.01.2014 до 20.07.2018 та нараховано пеню у розмірі 3367,08 грн.

Рішенням № від 17.01.2019 Головного управління ДФС у Тернопільській області, на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за несплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застосовано до ОСОБА_1 штраф у розмірі 332,07 грн за період з 20.07.2018 по 19.10.2018 та нараховано пеню у розмірі 152,75 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-V (із змінами та доповненнями) (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок, ЄСВ) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пп. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Контроль своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків, зборів, платежів входить до функцій контролюючих органів (підпункт 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно із 1 ч. 8, п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

З 11 серпня 2013 року набрали чинності положення ч. 5, ч. 7 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відповідно до яких сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

У разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Пунктом 1 ч. 10 ст. 9 цього Закону також встановлено, що днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Відповідно до частини 10, пункту 2 частини 11 статті 25 вказаного Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Норма щодо своєчасності сплати єдиного внеску передбачена також Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі Інструкція №449).

Так, в розділі IV пункту 2 Інструкції №449 визначено, що сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України, та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

За змістом ст. 45 Бюджетного кодексу України органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства.

Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Крім цього, пунктом 22. 4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 №2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Отже, згідно із наведеними нормами чинного законодавства України, своєчасна сплата єдиного внеску - це внесення платниками відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

З додаткових пояснень відповідача слідує, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень та застосування штрафних санкцій до позивача стало те, що за період з 21.01.2014 до 20.07.2018 та з 20.07.2018 до 19.10.2018 позивач не здійснював у 2014 році перерахування єдиного внеску згідно бюджетної класифікації за кодом платежу 71040000 - для фізичних осіб - підприємців, у т. ч. які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, а проводив за кодом платежу 71050000 - для фізичних осіб-підприємців, у системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Тобто, загальна сума ЄСВ, що належала до сплати позивачем у вказаний період сплачена повністю, але за невірним рахунком, а розбіжність виникла у зв`язку із неправильним спрямуванням призначення платежів ЄСВ.

Крім того, факт сплати ЄСВ також підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями про сплату відповідного внеску за І-ІV квартал 2014 року (аркуш справи 14).

Тому, суд відхиляє доводи контролюючого органу про те, що позивачем було несвоєчасно здійснено сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного соціального внеску, оскільки допущена платником технічна помилка, внаслідок якої кошти помилково були перераховані на інший розрахунковий рахунок за кодом платежу 71050000 - для фізичних осіб-підприємців, у системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а не 71040000 - для фізичних осіб - підприємців, у т. ч. які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, з наступних підстав.

Так, зазначені штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених сум єдиного внеску на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №821/1897/17 та від 10.04.2020 у справі №821/844/17.

Відповідно до п.7 Розілу І Порядку заповнення реквізиту «Призначення платежу» розрахункових документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, платежів на бюджетні рахунки та/або єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на небюджетні рахунки, а також на єдиний рахунок, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24 липня 2015 року № 666, у разі заповнення реквізиту «Призначення платежу» з порушенням вимог, визначених у цьому Порядку, документ на переказ приймається до виконання. При цьому вважається, що платник податків/єдиного внеску сплачує грошове зобов`язання/єдиний внесок (код виду сплати 101).

У постанові від 01 жовтня 2018 року справа №813/3782/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою Податкового кодексу України строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України штрафних (фінансових) санкцій. Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16.06.2015 у справі 21-377а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України. Таким чином, за встановлених обставин справи щодо сплати платником податку узгодженого податкового зобов`язання у встановлений законодавством строк, проте з помилковим зазначенням коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні, такий платник податку не вважається таким, що пропустив строк сплати податку.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 12.09.2018 року № та від 17.01.2019 року № є протиправними та підлягають до скасування.

При цьому, суд враховує, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суд має зважати на ефективність такого захисту.

В судовому засіданні представник позивача звернула увагу, що невірне відображення сплати позивачем єдиного соціального внеску за 2014-2019 роки призвело до незарахування страхового стажу позивача.

Отже, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області відобразити в облікових даних ОСОБА_1 сплату єдиного соціального внеску у 2014 році в сумі 5400,00 грн з врахуванням сплати у 2015 році 5775,00 грн, у 2016 році 3845,00 грн, у 2017 році 8464,00 грн, у 2018 році 9870,00 грн та у 2019 році 11088,00 грн

Також, суд вважає за необхідне вказати, що згідно із статтею 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105 страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Вказаний реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, позивач не позбавлений права звернутися до суду із відповідним позовом до належного відповідача, якщо вважає, що порушено його право щодо зарахування йому страхового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Визнання протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 12.09.2018 року № та від 17.01.2019 року №.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області відобразити в облікових даних ОСОБА_1 сплату єдиного соціального внеску у 2014 році в сумі 5400,00 грн з врахуванням сплати у 2015 році 5775,00 грн, у 2016 році 3845,00 грн, у 2017 році 8464,00 грн, у 2018 році 9870,00 грн та у 2019 році 11088,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ).

Головуючий суддя Баранюк А.З.