Справа № 200/633/21-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 р. Справа№200/633/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення і про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), у якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення від 18.12.2020 року № 2277 відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати повторно розглянути заяву позивача від 18.12.2020 року про призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу роботи періоди роботи з 25.01.1983 року по 11.04.1983 року, з 15.06.1983 року по 24.06.1985 року, з 27.09.1985 року по 24.04.1991 року, з 14.01.1991 року по 08.06.1992 року, з 29.06.1992 року по 31.01.1993 року, з 12.08.1994 року по 14.06.1995 року, з 19.06.1995 року по 17.12.1998 року, з 08.02.1999 року по 20.08.1999 року, з 23.08.1999 року по 29.12.2000 року, з 22.01.2001 року по 24.08.2001 року, з 02.11.2010 року по 10.09.2012 року, з 01.11.2012 року по 22.02.2013 року, з 30.09.2013 року по 17.09.2015 року та до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 25.01.1983 року по 11.04.1983 року, з 27.09.1985 року по 24.04.1991 року, з 14.01.1991 року по 08.06.1992 року, з 29.06.1992 року по 31.01.1993 року, з 08.02.1999 року по 20.08.1999 року, з 02.11.2010 року по 04.05.2012 року, з 04.07.2012 року по 10.09.2012 року, з 01.11.2012 року по 22.02.2013 року, з 30.09.2013 року по 17.09.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням відповідача № 2277 від 18.12.2020 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу для призначення пенсії.

Позивач зазначає, що така відмова обґрунтована тим, що відповідач не врахував до пільгового стажу роботи позивача період з 25.01.1983 року по 11.04.1983 року на підприємстві «Шахтоуправління ім. Орджонікідзе», з 27.05.1985 року по 24.04.1991 року, з 29.06.1992 року по 31.05.1993 року на підприємстві шахта «Красногвардійська», з 14.05.1991 року по 08.06.1992 року на підприємстві «Шахта ім А.Ф. Засядька», з 08.02.1999 року по 20.08.1999 року на підприємстві шахта «Бутівська», з 04.07.2012 року по 10.09.2012 року на підприємстві шахта «Путілівська» через відсутність документів підтверджуючих пільговий характер роботи.

Крім того, відповідачем до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.11.2012 року по 22.02.2013 року на підприємстві ПП «Теюс інвест», оскільки підприємство переєстроване до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві та період з 01.10.2013 року по 31.03.2014 року на підприємстві шахта «Бутівська» оскільки підприємство зареєстроване у Херсонській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області та відсутні довідки підтверджуючі пільговий характер роботи.

Також у спірному рішенні зазначено, що неможливо взяти до уваги трудові книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутній підпис власника та печатка підприємства серії НОМЕР_2 оскільки скан-копія титульної сторінки не відображає дату її видачі; вкладиші трудової книжки відсутня печатка підприємства та підпис власника книжки, що порушенням п.2.12 та 4.1 Наказу Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року «Про затвердження інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Позивач зазначає, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг 55 років, має 32 роки 07 місяців 13 днів страхового стажу роботи та 12 років 03 місяці 20 днів стажу роботи за Списком № 1, що достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає, що має право на відповідну пенсію, не згоден з рішенням відповідача, вважає його незаконним та таким, що порушує його конституційні права.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, серед іншого, зазначив, що 18 грудня 2020 року позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058).

Рішенням від 18 грудня 2020 року № 2277 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки його страховий стаж на момент звернення складав 05 років 02 місяці 22 дні, в тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах - 01 рік 06 місяців 29 днів.

Відповідач зазначає, що до пільгового стажу позивача не враховано періоди роботи на підприємстві «Шахтоуправління ім. Орджонікідзе» з 25.01.1983 року по 11.04.1983 року, на підприємстві шахта «Красногвардійська» з 27.09.1985 року по 24.04.1991 року, на підприємстві «шахта ім. А.Ф. Засядька» з 14.05.1991 року по 08.06.1992 року, на підприємстві шахта «Бутівська» з 08.02.1999 року по 22.08.1999 року, на підприємстві шахта «Путілівська» з 04.7.2012 року по 10.09.2012 року, на підприємстві ПП «Телюс Інвест» з 01.11.2012 року по 22.02.2013 року, на підприємстві шахта «Бутівська» з 01.10.2013 року по 31.03.2014 року оскільки відсутні документи що підтверджують пільговий характер роботи.

Вказано, що без даних підтверджуючих довідок до уваги не можна брати записи трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутні підпис власника та печатка підприємства, що порушує вимоги п.2.1.2 та 4.1 наказу Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 «Про затвердження інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», а також записи трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки скан - копія титульної сторінки не відображає дату її видачі, а у вкладиші до неї відсутня печатка та підпис власника, що порушує ті ж пункти Інструкції.

Крім того, вказано, що немає підстав для зарахування до загального страхового стажу періодів роботи з 23.08.1999 року по 29.12.2000 рік та з 22.01.2001 року по 24.08.2001 рік, оскільки дані про роботу не підтверджені записами в трудовій книжці та будь - якими іншими додатковими документами.

Відповідач вважає, що приймаючи рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії діяв у спосіб та у межах визначених пенсійним законодавством.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року суд вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у даній справі на 10 березня 2021 року.

У підготовчому засіданні 10 березня 2021 року відкладено розгляд справи до 29 березня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі № 200/633/21-а та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 березня 2021 року.

Представники сторін у судове засідання призначене на 29 березня 2021 року не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Пунктом 1 частини 3 вказаної статті встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи, у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 (а.с. 4-5).

Відповідач, Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: вул. Героїв праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька область, 85400 є органом державної влади, про що вказано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

ОСОБА_1 був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 10.03.2020 року № 1428- (а.с. 5 - зворотній бік), згідно з якою позивач постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 і перемістився та зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи судом встановлено, що 18.12.2020 року позивач через Веб-портал Пенсійного фонду України, звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV (а.с. 32).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи:

- заяву про призначення пенсії від 18.12.2020 року;

- паспорт серії НОМЕР_3 ;

- ідентифікаційний номер;

- трудові книжки серії НОМЕР_1 від 28.01.1983 року, серії НОМЕР_2 ;

- військовий квиток серії НОМЕР_5 від 11.05.1983 року;

- атестат про навчання № НОМЕР_6 від 26.04.1986 року;

- довідки внутрішньо переміщеної особи №1428- від 10.03.2020 року;

- свідоцтво про навчання № НОМЕР_7 від 29.10.1983 року, № 319 від 25.10.1989 року;

- посвідчення про навчання на курсах № 332 від 07.10.2013 року (а.с. 6-7).

За наслідком розгляду поданої заяви та доданих до неї документів відповідачем було прийнято рішення № 2277 від 18 грудня 2020 року про відмову в призначені пенсії позивачу відповідно до п. 2 ст. ч. 3 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу роботи.

Зі спірного рішення видно, що відповідач відмовив у призначенні пенсії, оскільки до уваги неможливо взяти трудові книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутній підпис власника та печатка підприємства, що порушує вимоги п. 2.12. та 4.1 Наказу Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року «Про затвердження інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» та серії НОМЕР_2 , оскільки скан копія титульної сторінки не відображає дату її видачі, а у вкладиші трудової книжки відсутня печатка підприємства та підпис власника книжки, що порушує вимоги п. 2.12 та 4.1 Наказу Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року «Про затвердження інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

До пільгового стажу не зараховано період роботи на підприємстві «Шахтоуправління ім Орджонікідзе» з 25.01.19883 року по 11.04.1983 року, на підприємстві шахта «Красногвардійська» з 27.09.195 року по 24.04.1991 року, з 29.06.1992 року по 31.05.1993 року, на підприємстві «Шахта ім. А.Ф. Засядька» з 14.05.1991 року по 08.06.1992 року, на підприємстві шахта «Бутівська» з 08.02.1999 року по 20.08.1999 року, на підприємстві шахта «Путілівська» з 04.07.2012 року по 10.09.2012 року, оскільки відсутні документи, що підтверджують пільговий характер роботи.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи на підприємстві ПП «Телюс інвест» з 01.11.2012 року по 22.02.2013 року, оскільки підприємство перереєстроване до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві з 02.10.2015 року, на підприємстві шахта «Бутівська» з 01.10.2013 року по 31.03.2014 року, оскільки підприємство зареєстроване у Херсонській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області та відсутні довідки, що підтверджують пільговий характер роботи.

Вказано, що вищезазначені періоди будуть переглянуті відповідно до п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 25.11.2005 року № 22-1, за умови підтвердження документами.

Зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 05 років 02 місяці 22 дні, у тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 за Списком № 1 - 01 рік 06 місяців 29 днів.

За таких обставин вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно п. 2 ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 25 років та пільгового стажу - 04 років (а.с. 6-7).

Інших підстав обґрунтування спірне рішення відповідача не містить, що виключає право відповідача посилатись у своїх запереченнях на інші обставини та інше обґрунтування підстав його прийняття.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (далі по тексту - Порядок № 383), Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі по тексту - Порядок № 637) та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років б місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з нормами пункту 2 статті 114 зазначеного Закону пенсія за віком пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки після досягнення 50 років і за наявності стажу роботи не менше 22,6 років (у разі набуття права з 1 квітня 2019 по 31 березня 2020 року), з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

Пунктом 2 частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається, працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок), встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, пунктами 1, 2 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Враховуючи, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, при цьому судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності трудової книжки, і зазначена обставина не може позбавити його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Суд оцінюючи допустимість трудової книжки позивача як доказу в підтвердження її страхового стажу, зазначає про таке.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.6, 1.7 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1-3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до наведених норм позивачем, разом із заявою про призначення пенсії, надані необхідні документи на підтвердження трудового стажу.

Згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудових книжках позивача серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 позивач у спірні періоди:

- з 25.01.1983 року прийнятий на підприємство «Шахтоуправління ім. Орджонікідзе» учнем гірника по ремонту гірських виробіток підземним (наказ № 27 від 23.08.1999 року);

- 01.04.1983 року звільнений за прогули (наказ № 326 від 18.04.1983 року);

- з 15.06.1983 року по 24.06.1985 року служив в Лавах Радянської Армії (наказ № 8233503);

- з 27.09.1985 року прийнятий на підприємство шахта «Красногвардійська» учнем гірничо-монтажника з повним робочим днем в шахті (наказ № 106к від 26.09.1985 року);

- з 27.04.1986 року переведений гірничо-монтажником 4 розряду з повним робочим днем у шахті (наказ № 47к від 30.04.1986 року);

- з 21.07.1989 року присвоєно 5 розряд гірничо - монтажником підземним з повним робочим днем в шахті (наказ № 114к від 21.07.1989 року);

- з 29.11.1989 року переведений прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті (наказ № 197к від 27.11.1989 року);

- з 24.04.1991 року звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП СРСР за власним бажанням (наказ № 66-к від 25.04.1991 року);

- з 14.05.1991 року прийнятий на підприємство «Шахта ім. А.Ф. Засядька» прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті (наказ № 644 від 4.05.1991 року);

- з 08.6.1992 року звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ № 741 від 09.06.1992 року);

- з 29.06.1992 року прийнятий прохідником 4 розряду з повним робочим днем в шахті (наказ № 113к від 29.06.1992 року);

- з 31.05.1993 року звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ №103 від 31.05.1993 року);

- з 12.08.1994 року прийнятий на підприємство Донецьке територіальне виробниче об`єднання «Ротапринт» охоронцем (наказ № 263/к від 12.08.1994 року);

- з 01.04.1995 року звільнений за переведенням в МП «Техобслуговування» (наказ № 29/к від 01.04.1995 року);

- з 01.04.1995 року прийнятий за переведенням у відділ режиму охорони, охоронцем (№ 73/к від 01.04.1995 року);

- з 14.06.1995 року звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України (№ 160 від 14.06.1995 року);

- з 19.06.1995 року прийнятий на підприємство МКП «Донстрой-4» каменярем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (наказ № 87к від 08.02.1999 року);

- з 20.08.1999 року звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ № 537к від 21.08.1999 року);

- з 23.08.1999 року прийнятий на посаду експедитора в ТОВ «Смолянка» (наказ № 27 від 23.08.1999 року);

- з 29.12.2000 року звільнений за власним бажанням, відповідно ст. 38 КЗпП України (наказ № 48 від 29.12.2000 року);

- з 22.01.2001 року прийнятий на посаду вантажника у ТОВ «Смолянка» (наказ № 52 від 22.01.2001 року);

- з 24.08.2001 року звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ № 64 від 24.08.2001 року);

- з 02.11.2010 року прийнятий в ТОВ «Надра Донбасу» прохідником підземним 4 розряду в шахті з випробувальним терміном один місяць (наказ № 292-к від 02.11.2010 року);

- з 04.05.2012 року звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ № 258 від 04.05.2012 року);

- з 04.07.2012 року прийнятий в ТДВ «Орендне підприємство «шахта Путилівська» прохідником підземним 4 розряду з повним робочим в шахті (наказ №318к від 04.07.2012 року);

- з 10.09.2012 року звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ № 478к від 12.09.2012 року);

- з 01.11.2012 року прийнятий на підприємство ПП Теліос Інвест» прохідником 4 розряду з повним робочим днем в шахті (наказ № 163 к від 01.11.2012 року);

- з 22.02.2013 року звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ № 31к від 22.02.2013 року);

- з 30.09.2013 року прийнятий на підприємство ВП «Шахта «Бутівська» гірничо-монтажником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті (наказ № 1020 від 30.09.2013 року);

- 17.09.2015 року звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ № 443к від 18.09.2013 року) (а.с. 8-11).

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 року), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 року N 412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції №162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 року № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 року №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412, не застосовується.

Відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за №58 (далі-Інструкції №58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем не було взято до уваги трудові книжки позивача серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутній підпис власника та печатка підприємства, що порушує вимоги п. 2.12. та 4.1 Наказу Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року «Про затвердження інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» та серії НОМЕР_2 , оскільки скан копія титульної сторінки не відображає дату її видачі, а у вкладиші трудової книжки відсутня печатка підприємства та підпис власника книжки, що порушує вимоги п. 2.12 та 4.1 Наказу Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року «Про затвердження інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Суд критично оцінює таку підставу для відмови у зарахуванні спірних періодів, оскільки, Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 у випадку порушення порядку ведення трудової книжки, не передбачає настання негативних наслідків чи відповідальності для особи, щодо якої вона складена.

Крім того, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Суд зазначає, що зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити назви підприємств та періоди роботи, з аналізу усіх граф трудової книжки (відомості про накази, реквізити посадових осіб, що вчиняли записи, тощо).

Більше того, органи Пенсійного фонду наділені правом звернення до підприємств із відповідними запитами щодо підтвердження певних відомостей щодо особи, яка звертається за призначенням пенсії, проте, доказів використання такого права відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці щодо дати її заповнення.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Щодо підстав викладених у спірному рішенні №2277 від 18 грудня 2020 року про незарахування позивачу до пільгового стажу періодів роботи позивача на підприємстві «Шахтоуправління ім Орджонікідзе» з 25.01.19883 року по 11.04.1983 року, на підприємстві шахта «Красногвардійська» з 27.09.195 року по 24.04.1991 року, з 29.06.1992 року по 31.05.1993 року, на підприємстві «Шахта ім. А.Ф. Засядька» з 14.05.1991 року по 08.06.1992 року, на підприємстві шахта «Бутівська» з 08.02.1999 року по 20.08.1999 року та на підприємстві ПП «Телюс інвест» з 01.11.2012 року по 22.02.2013 року, суд зазначає, наступне.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Суд зазначає, що законодавством на сьогоднішній день не врегульовано порядок надання та використання інформації, яка необхідна для підтвердження позивачем права на призначення пенсії коли доступ у позивача до такої інформації відсутній з причин, що не залежать від його волі.

Тобто через законодавчу прогалину не забезпечується захист прав громадян, які, незважаючи на втрату житла та інших соціальних благ, разом з членами своєї родини переїхали на іншу територію України з метою продовжити працювати на благо України.

Крім цього, у рішенні від 08 липня 2004 року у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров`я". Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах "Пічкур проти України", "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Пунктом 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731(далі - Порядок № 383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 10 Порядку 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтями 13,62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зазначає, що до Списку № 1 та Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановами Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, постановами КМУ № 162 від 11.03.1994 р. та № 36 від 16.01.2003 р., які діяли у відповідні періоди роботи позивача, були включені посади (професії) на яких працював позивач.

Враховуючи, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж відповідно до вимог чинного законодавства, є трудова книжка, суд приходить висновку, що пільговий характер роботи позивача у період з 25.01.1983 року по 11.04.1983 року, з 27.09.1995 року по 24.04.1991 року, з 29.06.1992 року по 31.05.1993 року, з 14.05.1991 року по 08.06.1992 року, з 08.02.1999 року по 20.08.1999 року та з 01.11.2012 року по 22.02.2013 року підтверджується наявними записами у копії трудових книжок серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

У свою чергу предметом доказування у даній справі є встановлення, зокрема того, чи діяв відповідач обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права на пенсійне забезпечення, через те, відповідач не має можливості провести перевірку первинних документів, на підставі яких підприємством "Стаханівський завод технічного вуглецю" надано копії відповідних довідок.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Таким чином, спірне рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2277 від 18 грудня 2020 року, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії.

Згідно зі статтею 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення і про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18.12.2020 року № 2277 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 18.12.2020 року про призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правових оцінок, наданих судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню: до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 25.01.1983 року по 11.04.1983 року, з 15.06.1983 року по 24.06.1985 року, з 27.09.1985 року по 24.04.1991 року, з 14.01.1991 року по 08.06.1992 року, з 29.06.1992 року по 31.01.1993 року, з 12.08.1994 року по 14.06.1995 року, з 19.06.1995 року по 17.12.1998 року, з 08.02.1999 року по 20.08.1999 року, з 23.08.1999 року по 29.12.2000 року, з 22.01.2001 року по 24.08.2001 року, з 02.11.2010 року по 10.09.2012 року, з 01.11.2012 року по 22.02.2013 року, з 30.09.2013 року по 17.09.2015 року та до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 25.01.1983 року по 11.04.1983 року, з 27.09.1985 року по 24.04.1991 року, з 14.01.1991 року по 08.06.1992 року, з 29.06.1992 року по 31.01.1993 року, з 08.02.1999 року по 20.08.1999 року, з 02.11.2010 року по 04.05.2012 року, з 04.07.2012 року по 10.09.2012 року, з 01.11.2012 року по 22.02.2013 року, з 30.09.2013 року по 17.09.2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ).

Повне судове рішення складене 21 квітня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч