Справа № 404/595/21
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/595/21
Номер провадження 2-а/404/10/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Мартиненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22б), Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернеста, будинок № 3/2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, лейтенанта поліції Ткаченко Владислава Олеговича (перший батальйон, тертя рота), (місцезнаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22б) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАН № 3617302 від 30.12.2020 року. В обґрунтування поданого позову зазначив, 30 грудня 2020 року транспортний засіб позивача марки Lanos, державний номер НОМЕР_2 був безпідставно зупинений поліцейським Ткаченко Владиславом Олеговичем, на підставі того що, нібито як вказує позивач, останній користувався засобом зв`язку під час керування транспортним засобом. Проте позивач зазначає, що такі твердження працівника поліції не відповідають дійсності, оскільки працівники патрульної поліції не надали докази порушення позивачем Правил дорожнього руху, під час перегляду наданого відео водій так само і поліцейський переконались в тому, що вказане відео ніяким чином не засвідчує вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Після чого поліцейський, заявив вимогу про пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, однак позивач пояснив працівнику патрульної поліції, що ніякого правопорушення він не вчиняв, зупинено його безпідставно, тож не має жодної підстави здійснювати такий превентивний захід, як перевірка документів водія. Як зазначає позивач, останній не відмовлявся надати документи, однак пояснив що надасть їх для перевірки працівнику патрульної поліції після того як останній повідомить йому причину зупинки та надасть хоч якийсь доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того як зазначає позивач, працівники патрульної поліції не надали змогу йому скористатись правовою допомогою, безпідставно та без згоди на те позивача винесли постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАН № 3617302 від 30.12.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відтак позивач змушений звернутись до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 лютого 2021 року поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на звернення до адміністративного суду, та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а. с. 14).

Педставником позивача подано до суду заяву (вх. № 10849 від 18.03.2021 року) про залишення адміністративного позову в частині позовних вимог до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, лейтенанта поліції Ткаченко Владислава Олеговича (перший батальйон, тертя рота), без розгляду, та залучити вказаного інспектора до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (а.с.33).

У зв`язку з чим ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 , в частині позовних вимог до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, лейтенанта поліції Ткаченко Владислава Олеговича (перший батальйон, тертя рота) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАН № 3617302 від 30.12.2020 року, залишено без розгляду. На підставі частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, лейтенанта поліції Ткаченко Владислава Олеговича (перший батальйон, тертя рота) (місцезнаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22б). Судове засідання відкладено до 21 квітня 2021 року до 14 год. 00 хв. (а.с.35).

Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача подано до суду заяву (вх. № 15926 від 21.04.2021 року) про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.45).

Відповідачі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектор Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, лейтенанта поліції Ткаченко Владислав Олегович, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 19, 20, 40, 42-44), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань до суду не подавали.

Через канцелярію суду представником відповідача Департаменту патрульної поліції надано відзив на адміністративний позов (вх. № 8685 від 04.03.2021 року) в якому останній проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, позивачем порушено підпункт 2.4.а Правил дорожнього руху, оскільки позивача було зупинено працівника патрульної поліції за порушення Правил дорожнього руху, а саме 30.12.2020 року керуючи транспортним засобом позивач користувався засобом мобільного зв`язку, тримаючи його в руці чим порушив підпункт 2.9. «д» Правил дорожнього руху. Відразу після виявлення факту порушення позивачем вимог підпункту 2.9. «д» Правил дорожнього руху, поліцейський зупинив транспортний засіб під керуванням позивача у місці, яке б забезпечило безпеку інших учасників дорожнього руху, отже поліцейський мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача. Крім того, як вказав відповідач, оскаржувана постанова складена відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395. Відповідач зазначив, що розглядаючи адміністративну справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами. На підставі викладеного просили відмовити у задоволенні позову. Разом з відзивом відповідачами долучено диск відеофіксації вчиненого правопорушення (а.с.21-32).

Зважаючи на те, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Інспектором Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, лейтенантом поліції Ткаченко Владиславом Олеговичем складено постанову серії ЕАН № 3617302 від 30 грудня 2020 року, в якій зазначено, що 30 грудня 2020 року о 11 год. 36 хв. в місті Кропивницькому по вулиці Металургів 2А, водій керував транспортним засобом Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 та користувався засобом мобільного зв`язку тримаючи його в руці, після зупинки на вимогу працівників поліції відмовився пред`явити посвідчення водія, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив пункт 2.4. «а» Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, а у випадку передбаченому законодавством, ліцензійні картки на транспортний засіб, а також поліса договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. До позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.4).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 11 частиною першою статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно пунктів 1, 2 частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до підпункту 2.4 (а) Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Підпунктом 2.1 (г) Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м; на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила); чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до частини першої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу; а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення суб`єктом владних повноважень мають бути подані відповідні докази.

Згідно з статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вказана норма зазначає, що саме суб`єкт владних повноважень має доводити правомірність своїх дій/рішень; саме суб`єкт владних повноважень має надати докази, які підтверджують правильність прийняття ним рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Переглядаючи відеозапис наданий відповідачем на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення судом встановлено, що на момент зупинки тарнспортного засобу позивача він дійсно відмовився пред`явити документи, передбачені підпунктом 2.1. Правил дорожнього руху, крім того, в обгрунтування позову позивач зазначає, що не відмовлявся надати на вимогу працівників поліції необхідні документи, однак, не визнав за необхідне їх пред`явити на вимогу поліцейського, оскільки вважав, що для цього не існувало правових підстав, адже підстава його зупинки була здійснено з порушенням вимоги чинного законодавства.

Проте, суд зауважує, що підпунктами 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити документи визначені в підпункті 2.1. Правил дорожнього руху.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі 465/6677/16-а, у справі № 161/11159/16-а від 13.03.2020 року, у справі № №334/8508/16-а(2-а/334/180/17) від 15.04.2020 року.

Пунктом 6 частини першої статті 32 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках, якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Отже в зазначеній нормі чітко вказано, «дають підстави вважати, що особа причетна до правопорушення», про що і був повідомлений позивач працівниками патрульної поліції, які пояснили йому причину зупинки транспортного засобу, а саме порушення позивачем підпункту 2.9. «д» Правил дорожнього руху.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що працівниками патрульної поліції не надано належних доказів на порушення вимог підпункту 2.9. «д» Правил дорожнього руху, водночас, оскаржувана постанова винесена за порушення підпункту 2.1, 2.4 «а» Правил дорожнього руху, чого і не дотримався позивач, знехтувавши при цьому прямим обов`язком покладеним законодавством на учасників дорожнього руху, яким є позивач.

Щодо порушення відповідачем стосовно позивача змісту статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд вважає за потрібне зазначити, за змістом статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що зазначені права поділяються на загальні, які має кожна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також права, якими особа наділяється при розгляді справи.

Положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV Кодексу України про адміністративні правопорушення не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень частини 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає застосування адміністративного арешту.

Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. При цьому суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог Правил дорожнього руху, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про національну поліцію», статтями, 7, 126, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення; статтями 72, 73, 75, 76 ,77, 139, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАН № 3617302 від 30.12.2020 року відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22б), Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернеста, будинок № 3/2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, лейтенанта поліції Ткаченко Владислава Олеговича (перший батальйон, тертя рота), (місцезнаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22б) про скасування постанови, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 21.04. 2021 року.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда