Справа № 640/1106/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року місто Київ №640/1106/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаПриватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк"
провизнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2018 ВП№56180276,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", в якій просить суд зобов`язати привтного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяну Леонідівну скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №56180276 від назазначеного в реєстрах числа, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за заявою АТ "ПУМБ".

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваної про відкриття виконавчого провадження №56180276, оскільки вона винесена з порушенням приписів Конституції України, Законів України "Про виконавче провадження" та "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів". Так, позивач зазначив про те, виконавче провадження було відкрито не за місцем проживання, перебування позивача або знаходження її майна з порушенням правил територіальної діяльності, а отже підлягає скасуванню. Позивачем наголошено на тому, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, її виконавчий округ розташований у місті Дніпро, а до виконавчого округу, розташованого в місті Києві вона не має жодного відношення. Також позивач зауважила, що зловживаючи службовими повноваженнями, відповідачем було проігноровано вимоги частини другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", а тому оскаржувана постанова винесена всупереч приписам Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.01.2021 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлені судом строки усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №640/1106/21 з урахуванням приписів статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено справу до судового розгляду та запропоновано відповідачеві надати відзив на позовну заяву, а також зобов`язано останнього надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №56180276.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 26.03.2021 на виконання вимог ухвали суду від 16.03.2021 від відповідача надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №56180276 та відзив на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначив про те, що поданий боржником адміністративний позов не підлягає задоволенню, оскільки виконавче провадження №56180276 відкрито приватним виконавцем за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника, а не за місцем проживання останнього. Як зауважив відповідач, ОСОБА_1 є власником рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, що підтверджується копією заяви Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк". Таким чином, відповідач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження №56180276 винесена приватним виконавцем відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", а тому дії приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відповідають нормам чинного законодавства, а твердження боржника є безпідставними, що в свою чергу дає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Публічне акцоінерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк".

Третя особа своїм правом для надання пояснень у встановлені судом строки не скористалась.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021 в задоволенні заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №640/1106/21 відмовлено.

Під час судового розгляду справи судом оголошувались перерви у відповідності із приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні 19.04.2021, з урахуванням заяви позивача, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розгляд справи здійснено із урахуванням особливостей розгляду даної категорії спорів, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 02.03.2018 складено виконавчий напис №1097 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 23 428,74 грн.

Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» подало до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леондівни заяву від 12.04.2018 вх.№841 про примусове виконання рішення, у якій просило виконавця відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за №1097 від 02.03.2018 про стягнення із боржника, яким є ОСОБА_3 , коштів у розмірі 23 428,74 грн.

До вказаної заяви представник Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» долучив наступні документи:

- квитанція про сплату авансового внеску;

- оригінал виконавчого напису від 02.03.2018 №1097;

- належним чином завірена копія довіреності представника стягувача класу "Т" від 23.10.2017.

На підставі виконавчого напису від 02.03.2018 №1097 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. 13.04.2018 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №56180276 з приводу стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 23 428, 74 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернулась до адміністративного суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовими актами, якими станом на момент виникнення спірних правовідносин регулюються питання виконання рішень, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404-VIII) та Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403 (далі по тексту - Закон №1403).

Преамбулою Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вимоги до виконавчого документу регулюються статтею 4 Закону №1404-VIII, відповідно до якої у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом приписів пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 4 частини другої статті 23 Закону №1403 передбачено, що в Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до статті 25 Закону №1403 виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1403 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон України "Про виконавче провадження" і Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною треьою статті 25 Закону№1403 право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому, зі змісту частини другої статті 24 Закону №1403 слідує, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Згідно з частиною статті 24 Закону №1404-VIII виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Частиною п`ятою статті 24 Закону №1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII).

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (частина третя статті 26 Закону №1404-VIII).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина 5 статті 26 Закону №1404-VIII).

Згідно витягу з Єдиного реєстру приватних виконавців, приватний виконавець Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.

Таким чином, відповідач має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах міста Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у місті Києві або ж майно боржника знаходиться у місті Києві.

Як встановлено судом та підтверджується паспортом позивача, довідкою про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

У постанові приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. віл 13.4.2018 ВП№56180276 адресою боржника ( ОСОБА_2 ), яка в силу пункту 3 частини першої статті 4 Закону №1404-VIII, була зазначена у виконавчому написі є: АДРЕСА_2 .

Так, звертаючись до приватного виконавця виконавчого округу мыста Києва Вольф Т.Л. із заявою від 12.04.0218 вх.№841 про примусове виконання рішення, Публічне акціонерне товариство "Перший Україниський Міжнародний Банк", яке є стягувачем за виконавчим провадженням №56180276, просило приватного виконавця відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за №1097 від 02.03.2018 про стягнення із боржника, яким є ОСОБА_3 , коштів у розмірі 23 428,74 грн.

Як зазначила позивач, вона проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Майна в місті Києві не має, а виконавчий округ, розташований в місті Києві, її ніяким чином не стосується.

Однак суд не погоджується із зазначеною позицією позивача, з огляду на наступне.

З матеріалів виконавчого провадження №56180276 вбачається, що відповідно до повідомлення "Piraeus Bank" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) від 03.12.2018 вих.№2954/12-18БТ про відкриті рахунки фізичною особою, внесеною до Єдиного реєстру боржників ОСОБА_2 був відкритий рахунок у банку № НОМЕР_2 , код валюти 980, дата відкриття 21.05.2015.

Постановою від 05.01.2019 ВП№56180276 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товаристві "Піреус Банк МКБ", МФО 300658.

Постанову від 05.01.2019 ВП№56180276 про арешт коштів боржника ублічним акціонерним товариствм "Піреус Банк МКБ" прийнято до виконання відповідно до листа від 10.01.2019 №4047/01-19БТ.

Позивач зазначив про те, що при винесенні виконавчого напису нотаріуса №1097 від 02.03.2018 не було враховано, що спір між позивачем та ПАТ "ПУМБ" щодо кредитного договору вирішено Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська в судовій справі №204/5993/19, відкритій за провадженням №2/204/175/20, а 18.05.2020 судом винесено рішення.

На думку позивача, виконавчий напис №1097 від 02.03.2018 є по своїй суті протиправним, оскільки суперечить вимогам Конституції України.

Беручи до уваги вказані доводи позивача, суд звертає увагу, що предметом оскарження в цій справі є постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 13.04.2018 про відкриття виконавчого провадження №56180276.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії можуть бути оскаржені, зокрема, у судовому порядку.

Крім того, суд звертає увагу, що правомірність виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 02.03.2018 №1097 не є предметом розгляду даної справи.

В матеріалах справи відсутня інформація про недійсність виконавчого напису від 02.03.2018 №1097, або його судове оскарження, а тому, доводи позивача щодо протиправності виконавчого напису від 02.03.2018 №1097 не беруться судом до уваги, оскільки є необгрунтованими.

Разом з тим, відповідач зауважив, що що виконавче провадження №56180276 відкрито ним за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника, а не за місцем проживання останнього.

Судом встановлено, що у виконавчому окрузі міста Києва, на який поширюєся діяльність відповідача, відкритий рахунок у банку № НОМЕР_2 , код валюти 980, дата відкриття 21.05.2015, на ім`я ОСОБА_2 .

Як вже було зазначено, місце виконання рішення встановлює стаття 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, приватні виконавці відкривають провадження, якщо на території їхнього округу проживає (перебуває) боржник або знаходиться майно боржника.

Відповідно до статті 18 Закону №1404-VIII dиконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного Закону, банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам).

Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

В частині 4 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Верховний Суд у рішенні від 10.09.2018 по справі № 905/3542/15 зазначив, що оскільки боржник має відкриті рахунки в банківській установі з місцем реєстрації у місті Києві, і подальші дії приватного виконавця у межах вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця, Суд зазначає, що дії приватного виконавця, який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, з відкриття виконавчого провадження шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та подальші виконавчі дії з винесенням постанов про арешт коштів на всіх рахунках боржника - відповідача, відкритих у банківських установах - не суперечать нормам законодавства.

Таким чином, очевидно, що гроші, в тому числі у безготівковій формі, є майном і їхнім місцезнаходженням вважається місцезнаходження фінансової установи, в якій відкритий відповідний рахунок боржника.

У листі-роз`ясненні № 23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018, Міністерство юстиції України, зокрема, зазначило про те, що відповідно до частини першої статті 190 Цивільного кодексу України, майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. При цьому, виходячи з положень частини першої статті 179, статті 177 цього Кодексу, одним із різновидів майна є гроші.

Зазначеним листом Мін`юст чітко підтвердив позицію щодо можливості приватного виконавця приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі, коштів, що знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходження грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах, що також зазначається в роз`ясненні Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018.

Виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№56180276 від 13.04.2018 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. керувалася тим, що кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку, відкритому в Публічному акціонерному товаристві "Піреус Банк МКБ", є майном, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи.

Зокрема, факт наявності у позивача відкритого рахунку № НОМЕР_2 від 21.05.2015 у Публічному акціонерному товаристві "Піреус Банк МКБ" підверджується копією довідкиповідомлення від 03.120.2018 №2954/12-18БТ, відтак, твердження позивача щодо відсутності у нього майна в місті Києві суд до уваги не приймає.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача відкритого рахунку № НОМЕР_2 від 21.05.2015 у Публічному акціонерному товаристві "Піреус Банк МКБ", суд приходить до висновку, що відкриваючи провадження ВП №56180276, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна діяла на підставі та в межах своїх повноважень передбачених законом, а тому підстави для повернення виконавчого документу стягувачу були відсутні.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими, тому позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем в ході розгляду справи доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, з огляду на що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, питання розподілу судових витрат, вирішенню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 241 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.