Справа № 560/2756/21
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2756/21
УХВАЛА

21 квітня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглядаючи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування з дати призначення пенсії ОСОБА_1 , періодів роботи у районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 01.01.1991 по 27.02.1991 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців та заробітної плати відповідно до довідки від 08.04.2009 № 998; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 13.05.2015 з врахуванням: періодів роботи у районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 01.01.1991 по 27.02.1998 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців; заробітної плати відповідно до довідки від 08.04.2009 № 998.

Згідно з ухвалою від 17.03.2021, суд відкрив спрощене провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ухвали суду від 12.04.2021, позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Зокрема, запропоновано надати до суду письмову заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску з урахуванням вимог ст. 123 і ст. 161 КАС України.

19.04.2021 до суду електронним зв`язком поступила заява від 18.04.2021, в якій представник позивача вказує, що при вирішенні питання щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду прошу суд врахувати правову позицію, викладену у постанові Верховного суду від 24 листопада 2020 року по справі №815/460/18, у якій з огляду на позицію Конституційного Суду висловлену у рішеннях від 15.10.2013 №8-рп/2013 та від 15.10.2013 №9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення ст. 51 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів дійшла до висновку що в разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком. Вказує, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача з питань перерахунку її пенсії та неодноразово отримувала відмови. Відмову у перерахунку пенсії позивачці згідно архівної довідки від 08.04.2009 №998 з врахуванням перевірок, які проводилися відповідачем для встановлення достовірності інформації, зазначеної у вказаній вище довідці, позивачка отримала 17 грудня 2020 року.

Розглянувши заяву представника позивача, суд приходить до висновку, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано чіткі строки звернення до суду з адміністративним позовом, перебіг яких починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права або законного інтересу, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася, або повинна була дізнатись про порушення. Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 05 липня 2018 року по справі №810/384/17.

Отже, законодавством передбачено, що у разі, якщо особа мала реальну можливість дізнатись про порушення свого права, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

Щодо доводів позивача в обґрунтування пропуску звернення з позовом до суду стосовно наданої відповідачем відповіді (відмови) в листі від 17 грудня 2020 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 (справа №240/12017/19) виклав правову позицію, згідно якої отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись». Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Щодо твердження представника позивача про необхідність врахувати правову позицію, викладену у постанові Верховного суду від 24 листопада 2020 року по справі №815/460/18, суд зазначає наступне.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 по справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Тому, до спірних правовідносин суд вважає за необхідне застосувати саме останню правову позицію Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 (справа №240/12017/19).

Як наслідок, безпідставними є доводи представника позивача про врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 24.11.2020 по справі №815/460/18.

Отже, вказані позивачем в заяві підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду є неповажними.

Також, суд не знаходить інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, так як позивач інших причин не повідомляв.

Згідно з ч. 2 ст. 121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність встановлення позивачу строку для усунення виявлених недоліків, а саме надання до суду письмової заяви, в якій вказати інші підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 121, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказані представником ОСОБА_1 у заяві від 18.04.2021.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення йому цієї ухвали.

Недоліки усуваються шляхом виконання вимог, зазначених у 21-му абзаці описової частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повне судове рішення складене 21 квітня 2021 року

Головуючий суддя А.І. Петричкович