Справа № 260/2825/20
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
іменем України

про залишення позовної заяви без розгляду

19 квітня 2021 рокум. Ужгород№ 260/2825/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2019 року по 16 червня 2020 року включно; 2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2019 року по 16 червня 2020 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі №240/532/20.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 було поновлено провадження у справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності пропуску цього строку.

15 квітня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду на виконання ухвали від 07.04.2021 від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 стверджує, що дізнався про порушення своїх прав тільки 04 серпня 2020 року з листа військової частини НОМЕР_1 про відмову у виплаті середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Заявляє, що до цього часу вона мала всі підстави сподіватися на вирішення спору без звернення до суду. Окрім того вважає, що в даному випадку слід застосовувати строки, передбачені ч. 4 ст. 122 КАС України, оскільки вона скористалася правом на досудове врегулювання спору.

Розглянувши подану позивачем заяву, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Предметом даного адміністративного позову є стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач була звільнена з військової служби 01 серпня 2019 року, а повний розрахунок з нею проведений 16 червня 2020 року, що підтверджується долученою до матеріалів позовної заяви копією банківської виписки про зарахування грошових коштів на банківський рахунок та не заперечується позивачем.

Разом з тим, з даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду тільки 25 серпня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

За приписами ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець, обмежуючи період, протягом якого особа може звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч. 5 ст. 122 КАС України.

За характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби.

У постанові від 11 лютого 2021 року у справі №240/532/20 судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування частини першої статті 233 КЗпП України для обчислення строку звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому дійшла висновку про необхідність застосування в таких випадках саме положень ч. 5 ст. 122 КАС України.

Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року також визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996, Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980).

В тексті позовної заяви позивач особисто заявляє, що 16 червня 2020 року на її картковий рахунок відповідачем було перераховано недоотримані під час звільнення грошові кошти. Разом з тим, з даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду тільки 25 серпня 2020 року, що підтверджується відтиском печатки органу поштового зв`язку на поштовому конверті, тобто з пропуском місячного строку звернення.

В поданій до суду заяві позивач вважає, що процесуальний строк звернення до суду нею не пропущений, оскільки повинен відраховуватися з 04 серпня 2020 року, тобто з дати отримання листа-відмови військової частини НОМЕР_1 добровільно виплатити їй середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнення. При цьому посилається також на положення ч. 4 ст. 122 КАС України та заявляє, що нею було застосовано механізм досудового врегулювання спору, що зумовлює застосування 3-місячного строку звернення до суду.

Однак суд не може погодитися з такою позицією позивача з огляду на те, що чинне законодавство пов`язує початок перебігу строків звернення до суду саме з моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким моментом в спірних правовідносинах є день виплати працівнику недоплаченого під час звільнення заробітку. При цьому норми ст. 117 Кодексу законів про працю України не передбачають досудового врегулювання спору в даній категорії справ, а тому положення ч. 4 ст. 122 КАС України не можуть бути застосовані.

Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що нормами КАС України навпаки скорочено можливий строк звернення до суду у разі застосування особою досудового врегулювання спору у порівнянні із загальним. Натомість в даному випадку позивач вважає, що такий повинен бути збільшеним до 3-х місяців, що не узгоджується з правовою суттю вказаного процесуального механізму.

Також суд відхиляє посилання позивача на запроваджені в Україні карантинні заходи, як передумови для продовження процесуальних строків звернення до суду. З цього приводу суд зазначає наступне.

Так, метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) законодавцем були продовжені, в тому числі строки, встановлені ст. 122 КАС України, на строк дії такого карантину.

Разом з тим, Законом України №731-IX від 18.06.2020 (який набрав чинності 17.07.2020) були внесені зміни, в тому числі, до КАС України, та п. 3 Прикінцевих положень КАС України викладено в наступній редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення."
Таким чином, станом на дату звернення ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом до суду (25 серпня 2020 року) діяла редакція КАС України, яка не передбачала безумовне продовження строків звернення до суду з огляду на запроваджені карантинні заходи, натомість зобов`язувала суд враховувати пов`язаність поважності причини пропуску таких з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Жодних доказів пов`язаності причини пропуску строків звернення до суду з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, ОСОБА_1 не надала. З огляду на що суд не може застосувати п. 3 Прикінцевих положень КАС України та продовжити позивачу строки звернення до суду з цих причин. Більше того, суд вважає безпідставними посилання позивача на обмежений доступ на період запровадженого карантину до банківської установи для отримання виписки про зарахування коштів, оскільки як вбачається з долученої до матеріалів позову банківської виписки, така датована 24 липня 2020 року (арк. спр. 9). У зв`язку з чим суд вважає, що позивач не була позбавлена можливості своєчасно звернутися до суду з даним позовом.

Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.
Вказане узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду з приводу порядку обрахунку строків звернення до суду, висловленою в постановах у справах №П/811/207/17 від 08 серпня 2019 року та №804/516/17 від 05 листопада 2019 року.

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку звернення до суду суд не вбачає, а позивач не заявляє. Доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду матеріали справи не містять. Підстави для визнання причин пропуску звернення до суду поважними, відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (ч. 15 ст. 171 КАС України).

З огляду на вищенаведене позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії через пропуск строку звернення до суду слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись п. 8 ч. 1 ст. 240, ст.ст. 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч.1 Перехідних положень КАС України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII).

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

СуддяР.О. Ващилін