Справа № 360/3363/20
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року справа №360/3363/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представника відповідача Думанова Д.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року (повне судове рішення складено 22 грудня 2020 року у м. Сєвєвродонецьк ) у справі № 360/3363/20 (суддя в І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язати вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

09 березня 2021 ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області (далі також відповідач, ГУ ДПС у Луганській області), в якому просив суд: - визнати протиправною та скасувати вимогу від 13.05.2020 № Ф-9 про сплату єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування, винесену Головним управлінням ДПС у Луганській області; - зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області внести зміни в інтегровану картку платників податків ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.06.2020 на адресу проживання позивача рекомендованим листом надійшла вимога від 13.05.2020 № Ф-9 про сплату боргу (недоїмки), яка складена ГУ ДПС у Луганській області, з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 41544,85 грн станом на 30.04.2020.

24.06.2020 позивачем подано скаргу до Державної податкової служби України про узгодження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 № Ф-9 на підставі статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

28.08.2020 позивач отримав рішення ДПС України про результати розгляду скарги, в якому вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 № Ф-9 залишена без змін, а скаргу позивача від 24.06.2020 № б/н без задоволення.

Позивач вважає оскаржувану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464 від 08.07.2010 (далі - Закон № 2464) позивач на час проведення АТО звільнений від обов`язку своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а контролюючий орган не має законних підстав для формування та направлення вимоги про сплату боргу. Позивач вважає, що відповідач не повинен був застосовувати положення статті 25 Закону № 2464, оскільки відповідно до пункту 9-4 розділу VIII цього Закону достатніми підставами для звільнення платника єдиного внеску від відповідальності, передбаченої цим Законом за невиконання (несвоєчасне виконання) обов`язків платника єдиного внеску у період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО, є перебування на обліку в податкових органах, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, та заява самого платника до органу доходів і зборів про звільнення від виконання обов`язків платника єдиного внеску, подана не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення АТО.

У відповідності до розпорядження Кабінету міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, смт. Новоайдар внесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

В силу розділу VIII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивача звільнено, у тому числі, від обов`язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

06.06.2016 позивач звернувся до Новоайдарського відділення Слов`яносербскої ОДПІ із заявою, в якій просив звільнити від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Листом від 21.06.2016 позивачу було відмовлено.

Позивач вважає, що у відповідача відсутнє право на нарахування єдиного внеску по відношенню до позивача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Луганській області № Ф-9 від 13.05.2020 про сплату заборгованості по єдиному внеску на загальнодержавне соціальне страхування ОСОБА_1 станом на 30.04.2020 в сумі 37630,65 грн.. Зобов`язано Головне управління ДПС у Луганській області внести зміни в інтегровану картку платників податків ОСОБА_1 стосовно зменшення заборгованості по єдиному внеску на загальнодержавне соціальне страхування на суму 37630,65 грн. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Луганській області № Ф-9 від 13.05.2020 про сплату заборгованості по єдиному внеску на загальнодержавне соціальне страхування ОСОБА_1 за період з І кварталу 2020 року по 30.04.2020 відмовити.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при скасуванні вимоги недоїмка, яка обліковувалась в ІКП платника не підлягає коригуванню, а тому не виключає факт винесення іншої вимоги, оскільки вимога фіксує залишення непогашеного боргу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і дійшла наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 01.12.2009 зареєстрований фізичною особою-підприємцем за адресою: АДРЕСА_1 , як платник єдиного соціального внеску обліковується в Новоайдарській ДПІ Старобільського управління Головного управління ДПС у Луганській області, про що свідчать витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та ідентифікаційні дані платника податків (арк. спр. 32, 52).

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначене смт. Новоайдар Луганської області. В самому змісті цього розпорядження (№ 1275-р від 02.12.2015) прямо вказано, що воно прийняте на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014.

06.06.2016 позивач звернувся із заявою до Новоайдарського відділення Слов`яносербської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, в якій просив звільнити від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у задоволенні якої відмовлено листом від 21.06.2016 № 253 (арк. спр. 8).

На підставі даних інтегрованої картки платника Головним управлінням ДПС у Луганській області згідно з абзацом першим частини четвертої статті 25 Закону № 2464 позивачу, який здійснює діяльність як фізична особа підприємець, сформовано та надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 № Ф-9, яка станом на 30.04.2020 складає 41544,85 грн, яку позивач отримав 16.06.2020 (арк. спр. 7, 51).

24.06.2020 позивачем подано скаргу до Державної податкової служби України про узгодження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 № Ф-9 на підставі статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (арк. спр. 9).

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги, в якому вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 № Ф-9 залишена без змін, а скаргу позивача від 24.06.2020 № б/н без задоволення, яке позивач отримав 28.08.2020 (арк. спр. 11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов наступного висновку, що

з огляду на дію пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464 позивач звільнявся від виконання зобов`язань платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону України 2464, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті, а саме: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок у період з 14 квітня 2014 року по 13 лютого 2020 року.

Суд першої інстанції зазначив, що вимога Головного управління ДФС у Луганській області № Ф-9 від 13.05.2020 про сплату заборгованості по єдиному внеску на загальнодержавне соціальне страхування ОСОБА_1 станом на 30.04.2020 в сумі 41544,85 грн. частково охоплює період, у якому позивач звільнявся від виконання обов`язків платника єдиного внеску, а саме: з ІV кварталу 2014 року по ІV квартал 2019 року включно. Відповідно, за цей період орган доходів і зборів не мав повноважень формувати та направляти позивачу вимогу про сплату боргу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить з наступного. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок. Згідно абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Тобто, позивач в розумінні зазначених норм Закону, є страхувальником та на нього покладений обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України Про збір та облік обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до загальних положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зі змінами та доповненнями, єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку, та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, сплачують єдиний внесок на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Платники єдиного внеску - роботодавці зобов`язані сплачувати єдиний внесок (далі - ЄВ), нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць (частина 8 ст.9 ЗУ № 2464). Частиною другою ст.6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено обов`язки платника ЄВ, зокрема своєчасне та в повному обсязі нараховування, обчислення і сплата ЄВ, подання звітності до контролюючого органу за основним місцем обліку платника ЄВ. Відповідно частини 5 ст.5 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, сплачують єдиний внесок на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Згідно п. 12 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом є недоїмкою. Відповідно до п.6 ч. 1 ст.1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування недоїмка - сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.3,6 та 16 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. Згідно з п. 3 та 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2016 №393, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21.04.2016 №609/28739) у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та або борги зі сплати фінансових санкцій орган доходів і зборів, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) надсилають вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість позивача, станом на 30.04.2020 року становила 41544.85 грн., що підтверджується даними картки особового рахунку платника, ТУ ДПС у Луганській області на підставі даних картки особового рахунку платника, правомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9 від 13.05.2020 року на суму заборгованості 41544,85 грн., яку було направлено Позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п.6 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки вважається відкликаною, зокрема, якщо вимога органу доходів і зборів про сплату борг (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили. Слід зазначити, що при скасуванні вимоги недоїмка, обліковувалась в ІКП платника не підлягає коригуванню, а тому не виключає факт винесення іншої вимоги, оскільки вимога фіксує залишення непогашеного боргу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18- а зазначила, що зміст норми п. 9-3 (у подальшому п. 9-4) розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-УІ не скасовує взагалі обов`язків платників єдиного внеску, а лише на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану дає можливість не виконувати обов`язки, визначені у ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-УІ.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27.11.2018 у справі №805/257/18-а зазначила: «Суди попередніх інстанцій обмежились посиланням на те, що положення п 9-4 розділу 8 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиної внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є діючими та передбачаючі звільнення позивача від сплати єдиного внеску за умови дотримання відповідної процедури і надання документу, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення АТО, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, а саме сертифікату ТПП України. При цьому судами не здійснений буквальний аналіз цієї норми та аналіз наявності усіх обов`язкових умов передбачених для її реалізації, зокрема не враховані правові позиції та застереження викладені в рішенні Верховного Суду ухваленого у зразковій справі №812/292/18.Суд вважає, що не дослідивши долучені до матеріалів справи документи на предмет їх належності, допустимості, достовірності, достатності доказів, та не здійснення їх оцінки відповідно до положень статті 90 КАС України, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновки про наявність підстав для задоволення позову.» Згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість позивача, станом на 30.04.2020 року становила 41544.85 грн.,, ТУ ДПС у Луганській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9 від 13.05.2020 року на суму заборгованості 41544,85 грн.

Законом України № 1669 - VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 15.10.2014 року, у ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (9-4) такого змісту: «9-4. Платники єдиного внеску, визначені ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 1 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою ст. 6 ЗУ « збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового або надзвичайного стану». У разі буквального тлумачення п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464 - VI про звільнення платника від всіх обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 6 цього Закону, перелік яких не є вичерпним, такий платник був би повністю виключений з системи правового регулювання вказаного Закону України № 2464 - VI та відповідних правовідносин, що не відповідає загальним засадам та принципам загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні, закріпленим, тому числі, у ст. 5 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР. Також слід звернути увагу суду, що Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14.01.2020 № 440-ІХ, внесено зміни до Закону України № 2464 зокрема виключено пункт 94 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Частиною першою ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли пом`якшують або скасовують відповідальність особи. При викладених обставинах, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позову. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області задовольнити. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 360/3363/20 скасувати. Прийняти нову постанову. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язати вчинити певні дії відмовити повністю. Повне судове рішення 20 квітня 2021 року. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко