Справа № 300/2043/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2043/20 пров. № А/857/2672/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 300/2043/20 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції -Боршовський Т.І.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДПС в Івано-Франківській області, відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати акт камеральної перевірки податкових зобов`язань з Єдиного податку ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 1547/51 - 33/ від 21.05.2020 та податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 26.05.2020 № .

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач в супереч вимог Податкового кодексу України провів камеральну перевірку податкових зобов`язань позивача з єдиного податку, за результатом якої склав акт № 1547/51 - 33/ НОМЕР_1 від 21.05.2020 та податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 26.05.2020 № .

Вважає, що контролюючий орган мав право проводити камеральну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до 01.04.2020, тобто протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Окрім цього, зазначає що відповідач одним листом направив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 один примірник акту № 1547/51 - 33/ НОМЕР_1 від 21.05.2020 та податкове повідомлення-рішення № від 26.05.2020, чим позбавив його можливості надати свої заперечення до акта перевірки та відповідні копії документів. Позивач вважає, що вчасно перераховував авансові платежів - не пізніше 20 числа кожного місяця, що підтверджується дублікатами відповідних квитанцій, а відтак висновки працівників Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, які вказані в акті перевірки № 1547/51- 33/ НОМЕР_1 від 21.05.2020, є необґрунтованими, а тому податкове повідомлення-рішення № від 26.05.2020 підлягає скасуванню.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач вказує на те, що не направлення акта перевірки та не надання йому права подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, позбавило його можливості реалізації на подання відповідних пояснень й документів, що стосувалися предмету перевірки.

Стосовно питання строків проведення камеральної перевірки, позивач не заперечує позицію суду першої інстанції, проте зазначає, що є платником єдиного податку II група, а відтак свою податкову декларацію (річний звіт) повинен подавати не пізніше перших чисел березня кожного року. Стверджує, що за період своєї підприємницької діяльності жодних порушень щодо несвоєчасного подання податкових декларацій (річних звітів) не було. В 2017 році ним також своєчасно подано річний звіт до органів податкової, однак відповідачем проведено перевірку 21.05.2020. про що чітко вказано в Акті, а період перевірки взятий з 20.05.2017. що вже є більше, ніж 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, що встановлюється із Акта.

Окрім того вказує, що судом першої інстанції вірно зазначено, що 5 платежів сформовані або після 19:00 год. або у вихідні дні, проте вважає, що суд не взяв до уваги ті обставини, що не всі дати по яких відповідачем нараховано недоїмку, припадати на вихідні чи святкові дні: платіж від 19.06.2017 - наступний день робочий; платіж від 19.07.2017 наступний день робочий; платіж від 19.09.2017 наступний день робочий; платіжка від 19.10.2017 наступний день робочий; платіжка від 19.11.2017 наступний день робочий; платіжка від 19.12.2017 наступний день робочий; платіжка від 19.01.2019 наступний день робочий.

Вважає, що оскільки кошти фактично зараховано до бюджету на наступний день, це не свідчить про порушення позивачем термінів сплати податку, бо після належного ініціювання переказу в робочий день та час, або при наявності наступного дня робочим, відповідальність за переказ коштів покладається на банк.

Відтак стверджує, що суд першої інстанції при прийнятті рішення порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставин справи, що є підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 24.08.2008 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності - 47.78 роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивач перебуває на обліку як платник податків в Калуській ДПІ Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на спрощеній системі оподаткування, ІІ група.

21.05.2020 головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Калуського управління Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з єдиного податку фізичних осіб.

За наслідками проведеної перевірки складено акт за № 1447/57-33/ НОМЕР_1 від 21.05.2020, згідно висновків якого встановлено, що при проведенні розрахунків з бюджетом по єдиному податку допущено факт несплати (неперерахування) позивачем сум єдиного податку у строки, визначені пунктом 1 статті 295 розділу 14 Податкового кодексу України, відповідальність за що передбачена статтею 122 Податкового кодексу України.

На підставі вищевказаного акта перевірки № 1447/57-33/ НОМЕР_1 від 21.05.2020, відповідачем 26.05.2020 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф в розмірі 50% від суми прострочення, всього на суму 3696,63 грн..

01.06.2020 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області направило позивачу поштове відправлення з актом перевірки № 1447/57-33/ НОМЕР_1 від 21.05.2020 та податковим повідомленням-рішенням № від 26.05.2020.

13.06.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.05.2020.

25.06.2020 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області прийняло рішення за № 2121/10/09-19-08-01 про залишення скарги без розгляду.

02.07.2020 позивач подав до Державної податкової служби України скаргу на рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 2121/10/09-19-08-01 від 25.06.2020 про залишення скарги без розгляду.

29/07/2020 відповідач прийняв податкову вимогу № 105032-51 про сплату позивачем податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 3684,65 грн..

Вважаючи протиправними акт перевірки № 1547/51 - 33/ НОМЕР_1 від 21.05.2020 та податкове повідомлення-рішення № від 26.05.2020, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому просить їх скасувати.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що зазначені в акті перевірки № 1547/51- 33/ НОМЕР_1 від 21.05.2020 факти несплати (неперерахування) позивачем сум єдиного податку у строки, визначені пунктом 1 статті 295 розділу 14 ПК України підтверджуються матеріалами справи, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 26.05.2020 № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3696,63 грн. є правомірним.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком та зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору єдиного податку з фізичних осіб, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 36 Податкового кодексу України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (статті 31 Податкового кодексу України).

21.05.2020 на підставі п.п. 19-1.1.1, 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1, п.п. 20.1.4 ст. 20, п.п. 75.1.1 статті 75 та статті 76 ПК України головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Калуського управління Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з єдиного податку фізичних осіб.

Апелянт стверджує про те, що контролюючим органом в порушення строку проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з єдиного податку фізичних осіб, проте колегія суддів вважає такі твердження помилковими та зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки визначений статтею 76 ПК України.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (пункт 76.2 статті 76 ПК України).

Відповідно до пункту 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відтак є вірним висновок суду першої інстанції, що головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Калуського управління Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено 21.05.2020 камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з єдиного податку фізичних осіб, а відтак підлягають застосуванню строки камеральної перевірки, визначені пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

Згідно з пунктом 295.1. статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

В силу пункту 122.1. статті 122 Податкового кодексу України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, за несплату платником авансових внесків у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій. При цьому специфіка штрафної санкції, передбаченої вищезазначеним підпунктом, полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на погашену суму податкового боргу залежно від кількості днів, наступних за останнім днем строку.

Відповідно до частини п`ятої статті 45, частини п`ятої статті 78 Бюджетного кодексу України податки/збори вважаються зарахованими до державного/місцевого бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок. Єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий Казначейству України в НБУ на якому консолідуються, зокрема, кошти державного/місцевого бюджету.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Згідно висновків акту перевірки № 1447/57-33/ НОМЕР_1 від 21.05.2020 встановлено, що при проведенні розрахунків з бюджетом по єдиному податку фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 допущено факт несплати (неперерахування) позивачем сум єдиного податку у строки, визначені пунктом 1 статті 295 розділу 14 ПК України, а тому виникла недоїмка: 20.05.2017, 20,06.2017, 20.06.2017, 20.07.2017, 20.08.2017, 20.09.2017, 20.10.2017, 20.11.2017, 20.12.2017, 20.01.2018, 20.05.2018, 20.08.2018, 20.01.2019, 20.07.2019, 20.10.2019

Судом першої та апеляційної інстанцій досліджено наявні в матеріалах справи дублікати квитанцій АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які підтверджують, що позивач в період з 20.05.2017 по 20.12.2017 сплачував щомісяця 450,00 грн. єдиного податку за необхідних 480,00 грн., а відтак встановлено, що за зазначений період виникла недоїмка з єдиного податку. Так, станом на 31.12.2017 за позивачем обліковувалась недоїмка з єдиного податку в сумі 239,07 грн.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що вказані обставини свідчать про те, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 допущено факт несплати (неперерахування) сум єдиного податку у строки, визначені пунктом 1 статті 295 розділу 14 ПК України, що, в свою чергу, є підставою для застосування до позивача заходів відповідальності, передбаченої статтею 122 ПК України.

Що стосується фактів несплати (неперерахування) позивачем сум єдиного податку 20.05.2018, 20.08.2018, 20.01.2019, 20.07.2019, 20.10.2019, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що невчасне перерахування позивачем сум єдиного податку виникло через зарахування банком платежів позивача з єдиного податку не в день формування платіжних документів.

Так, зокрема матеріалами справи підтверджується, що за травень 2018 року позивач мав сплатити до 20.05.2018 єдиний податок в розмірі 558,46 грн. Згідно дубліката квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 20.05.2018 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачено 559,00 грн., час формування та проведення документа 08:08 год.. Вказаний платіж зараховано банком 21.05.2018, оскільки 20.05.2018 був вихідним днем - неділя.

За серпень 2018 року позивач мав сплатити до 20.08.2018 єдиний податок в розмірі 558,46 грн. Згідно дубліката квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 20.08.2018 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачено 560,00 грн., час формування та проведення документа 23:30 год.. Вказаний платіж зараховано банком 21.08.2018.

За січень 2019 року позивач мав сплатити до 20.01.2019 єдиний податок в розмірі 625,96 грн. Згідно дубліката квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 19.01.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачено 620,00 грн., час формування та проведення документа 14:31 год.. Вказаний платіж зараховано банком 21.01.2019, оскільки 19.01.2019 був вихідним днем - субота.

За липень 2019 року позивач мав сплатити до 20.07.2019 єдиний податок в розмірі 625,96 грн. Згідно дубліката квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 19.07.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачено 620,00 грн., час формування та проведення документа 22:46 год.. Вказаний платіж зараховано банком 22.07.2019.

За жовтень 2019 року позивач мав сплатити до 20.10.2019 єдиний податок в розмірі 625,96 грн. Згідно дубліката квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 19.10.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачено 626,00 грн., час формування та проведення документа 13:01 год.. Вказаний платіж зараховано банком 21.10.2019, оскільки 19.10.2019 був вихідним днем - субота.

Статтею 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено загальний порядок завершення переказу. Так, переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов`язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

Відтак, вірно зазначив суд першої інстанції, що належним виконанням податкового зобов`язання шляхом ініціювання платником переказу є надходження коштів від платника на відповідний казначейський рахунок.

Окрім того, в матеріалах справи наявне пояснення позивача від 26.11.2020 про те, що розрахунково-касове обслуговування здійснюється на підставі договору банківського рахунку, укладеного позивачем з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил, що разом становлять Договір банківського рахунку. Позивачу як клієнту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» мав бути відомий порядок розрахунково-касового обслуговування його банківського рахунку, в тому числі, порядок зарахування платежів на рахунки в інших банках.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що формуючи платіжні документи на сплату єдиного податку після 19:00 год. (20.08.2018, 19.07.2019), а також у вихідні дні (20.05.2018, 19.01.2019, 19.10.2019) фізична особа-підприємець ОСОБА_1 мав передбачити, що кошти за такими платежами будуть зараховані на відповідний казначейський рахунок лише на наступний робочий (операційний) день та в перший робочий (операційний) день після вихідних, святкових та неробочих днів, відповідно.

Також вірним є висновок податкового органу про порушенням податкового законодавства, наслідком якого є притягнення позивача до відповідальності згідно ст. 122 ПК України.

Що стосувалось доводів позивача про порушення процедури надсилання акту перевірки № 1547/51- 33/ НОМЕР_1 від 21.05.2020, суд вірно встановив, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не спростовано належними доказами доводи позивача про те, що контролюючим органом направлено йому зазначені акт камеральної перевірки та податкове повідомлення-рішення одночасно, одним рекомендованим листом. Відтак, прийняття контролюючим органом в один день акту перевірки та податкового повідомлення-рішення порушує право позивача на участь в прийнятті рішення, а саме право на ознайомлення з актом перевірки та надання своїх заперечень до нього; податкове повідомлення-рішення має бути прийнятим в розумний строк: тобто в строк, який встановлений пунктом 86.8 статті 86 ПК України, з врахуванням права платника податків на подання заперечень на акт перевірки та/або додаткових документів.

Однак, слід погодитись, що вірним є застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин в цій частині постанов Верховного Суду від 11.11.2019 в справі № 826/22251/15, від 07.07.2020 в справі № 803/844/16, у яких вказано, що правові наслідки для позивача створює податкове повідомлення-рішення контролюючого органу, прийняте на підставі акта перевірки. Якщо платник податків звернувся до суду за захистом порушеного права при оскарженні податкового повідомлення-рішення, то наявність порушеного права та необхідність його захисту та відновлення з`ясовується при вирішенні цієї справ.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржене позивачем рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, за результатами всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а тому немає підстав для його скасування.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 300/2043/20- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 19 квітня 2021 року