Справа № 160/14751/20
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог звернувся до суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить його скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року апеляційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам КАС України, та запропоновано скаржнику у строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду апеляційної інстанції документ, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законодавством України розмірі.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року скаржник отримав 26 березня 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Так, 26 березня 2021 року скаржник звернувся до суду з клопотанням про продовження строку на усунення недоліку апеляційної скарги, оскільки скаржнику необхідно додатковий час для сплати судового збору.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначене клопотання про продовження строку на усунення недоліку апеляційної скарги не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.129 Конституції України та ст.8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що безпідставне продовження строків на усунення недоліків апеляційної скарги на доволі великий строк може призвести до затягування строку набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у цій справі, та відповідно призведе до надання переваги одній зі сторін судового процесу суб`єкта владних повноважень, що є неприпустимим.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Так, обов`язковість та можливість сплати судового збору у скаржника, відповідно до ст. 295 КАС України, виникла з дати початку перебігу строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, який враховуючи дату отримання ним копії повного судового рішення, що оскаржується 16.02.2021 року є більш ніж достатній для здійснення сплати судового збору. Такий, невиправдано тривалий строк сплати судового збору суб`єктом владних повноважень виключає можливість для подальшого його продовження.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що надання скаржником платіжного доручення №2094 від 12.04.2021 року не свідчить про усунення ним недоліку апеляційної скарги у встановлений судом строк, виходячи з наступного.

Враховуючи дату отримання скаржником копії ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху 26 березня 2021 року, десятиденний строк встановлений судом на усунення недоліку апеляційної скарги та надання до суду документу, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законодавством України розмірі, закінчився 05 квітня 2021 року, включно.

Враховуючи те, що встановлений судом строк для надання до суду документу, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законодавством України розмірі закінчився 05 квітня 2021 року (понеділок), включно, в той час як такий документ скаржником надано до суду апеляційної інстанції 15 квітня 2021 року, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що скаржником не усунуто недолік апеляційної скарги у встановлений судом строк.

Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, недолік якої не усунуто у встановлений судом строк, чітко виконує правило поведінки, встановлене Кодексом адміністративного судочинства України. Крім того, суд апеляційної інстанції не може прийняти до розгляду апеляційну скаргу недоліки якої скаржник намагається усунути після закінчення встановленого судом строку, оскільки таким чином надасть перевагу одній стороні процесу перед іншою, яка чекає від суду неухильного дотримання норм процесуального законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу, тобто суддя, встановивши невідповідність матеріалів поданої скарги вимогам, встановленим цим Кодексом, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, та у разі не усунення зазначених судом недоліків повертає її.

З урахуванням вищезазначеного та враховуючи те, що недолік апеляційної скарги зазначений в ухвалі суду від 16 березня 2021 року у встановлений судом строк скаржником усунуто не було, суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у відповідності до положень ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 169, 298 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліку апеляційної скарги у справі №160/14751/20.

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року у справі №160/14751/20 повернути.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддями 20 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко