Справа № 200/7767/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року справа №200/7767/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника позивача Макарова В.М., представника відповідача Шведа А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року (повне судове рішення складено 09 грудня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/7767/20-а (суддя в І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» до Новгородської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» (далі ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства») звернулось до суду з позовною заявою до виконавчого органу Новгородської селищної ради (далі Селищна рада) про визнання протиправним та скасування рішення № 6/34-8 від 15.04.2020 та рішення від 15.05.2020 № 6/134-8 «Про приведення у відповідність діючому законодавству рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІІ/21-1».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Новгородською селищною радою, відповідно до ст. 25, 26 Закону України № 280/97-ВР від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97) 15.05.2020 було прийняте рішення № 6/134-8 «Про приведення у відповідність діючому законодавству рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІІ/21-1». Позивач вважав, що такі дії відповідача не правомірні та не відповідають вимогам Закону № 280/97-ВР.

В додаткових поясненнях до позову позивачем зазначено, що внесення змін до Рішення Новгородської селищної ради від 15.05.2020 № 6/134-8 «Про приведення у відповідність діючому законодавству рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 року № ХХІІІ/21-1» суперечить правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04.06.2013 у справі № 21-64а13 та від 25.05.2016 у справі № 21-5459а15, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що суд не надав належної правової оцінки фактичним обставинам справи в сукупності з нормами чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, у зв`язку із чим дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Апелянт наголошує, що поза увагою суду залишено той факт, що рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІІ/21-1 виконано, а відповідно, вичерпало свою дію.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

Позивач ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» () зареєстроване як юридична особа 24.07.2001 за № 1 258 120 0000 000143, місцезнаходження 85200, Донецька область, смт Новгородське, вул. Квіткова, 1.

26 липня 2001 року сесією Новгородської селищної ради прийнято рішення № 23/21-01 «О принятии Новгородским поселковым советом объектов социальной сферы в коммунальную собственность и передаче их на баланс и обслуживание ООО «Новгородский комбінат комунального хазяйства». Надалі номер вищевказаного рішення записувався як № ХХІІІ/21-1.

На підставі пунктів 1, 2, 3 рішення № ХХІІІ/2-1 від 26.07.2001 та на виконання приписів в чинній на той час редакції Закону України № 147/98-ВР від 03.03.1998 «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», рішення Донецької обласної ради № 23/11-236 від 23.02.2000 та розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації № 319 від 23.05.2001 Новгородська селищна рада, як суб`єкт права комунальної власності, в серпні 2001 прийняла у комунальну власність територіальної громади смт Новгородське від державних підприємств ВАТ «Новгородський машзавод», ВАТ «Новгородське СРП» та ДОСІПА ім. Соколовського об`єкти державного житлового фонду та об`єкти соціальної інфраструктури, розташованих на території ради: житловий фонд, котельні, теплові мережі, водопровідно-каналізаційні мережі, каналізаційно-очисні та напірні станції, житлово-експлуатаційну контору з ремонтними майстернями, базу з двома блоками гаражів, транспортні спецзасоби та інше майном зазначених підприємств, призначеного для обслуговування цих об`єктів.

Враховуючи, що рішення Новгородської селищної ради № ХХІІІ/21-1 від 26.07.2001 приймалося суттєво давно у зворотному відліку в часі та було викладено на російській мові, тому з метою приведення резолютивної частини рішення до належного стилістичного викладення і примітивно простого її трактування на державній (українській) мові, спірним рішенням Новгородської селищної ради від 15.05.2020 № 6/134-8 вирішено внести зміни в пункт 6 вище наведеного рішення шляхом викладення його українською мовою.

15 травня 2020 року (у документів помилково зазначено 15.04.2020) Новгородською селищною радою прийнято Рішення про приведення у відповідність діючому законодавству рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІ/21-1, яким: 1) внесено зміни в пункт 6 рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІІ/21-1 «О принятии Новгородским поселковым советом объектов социальной сферы в коммунальную собственность и передаче их на баланс и обслуживание ООО «Новгородский комбінат комунального хазяйства», виклавши його в наступній редакції: відповідно до норм діючого законодавства у сфері передачі об`єктів права у комунальну власність прийняти у комунальну власність Новгородської селищної ради та передати на баланс комунального підприємства ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства»; 2) ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» у 20-ти денний термін з дня прийняття даного рішення надати до виконавчого органу Новгородської селищної ради: перелік об`єктів рухомого та нерухомого майна, що були передані на баланс ТОВ «НККГ» на підставі п.п. 6.1, 6.2, 6.3 п. 6 рішення Новгродської селищної ради від 26.07.2001 року № ХХІІІ/21-1; копії актів прийому-передачі по кожному з об`єктів рухомого та нерухомого майна, що були передані на баланс ТОВ «НККГ» на підставі п.п. 6.1, 6.2, 6.3 п. 6 рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІІ/21-1; оригінальні примірники технічної документації по кожному з об`єктів рухомого та нерухомого майна, що були передані на баланс ТОВ «НККГ» на підставі п.п. 6.1, 6.2, 6.3 п. 6 рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІІ/21-1; акти списання об`єктів рухомого та нерухомого майна, що були передані на баланс ТОВ «НККГ» на підставі п.п. 6.1, 6.2, 6.3 п. 6 рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІІ/21-1, у разі їх списання з причин 100% фізичного зносу, розкрадання, руйнування і т.п. з копіями відповідних документів, підтверджуючих факт необхідності списання; 3) Виконавчому органу Новгородської селищної ради: забезпечити своєчасне виконання підприємством ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» зобов`язань, визначених п. 2 даного рішення; після отримання інформації та документації, зазначеної в п. 2 даного рішення вжити заходи щодо здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти рухомого та нерухомого майна, що були передані у комунальну власність Новгородської селищної ради на підставі п.п. 6.1, 6.2, 6.3 п. 6 рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІІ/21-1.

Листом № 02/17-724 від 20.05.2020 виконавчий орган Новгородської селищної ради повідомив ТОВ «Новгородський ККГ».

Листом № 35 від 16.06.2020 позивач повідомив відповідача про не згоду з рішенням сесії від 15.05.2020 № 6/134-8 та про не виконання вимог пункту 2 вищевказаного рішення. Крім того, позивач просив надати пояснення про порушення законодавства про виконання в 2001 році п.п. 6.1, 6.2, 6.3 п. 6 рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІІ/21-1 «О принятии Новгородским поселковым советом объектов социальной сферы в коммунальную собственность и передаче их на баланс и обслуживание ООО «Новгородский комбінат комунального хазяйства» та про діюче законодавства, яке дозволяє прийняти рішення від 15.05.2020 № 6/134-8 «Про приведення у відповідність діючому законодавству рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІІ/21-1».

Відповідач, листом № 02/17-934 від 30.06.2020 повідомив позивача, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визначаються незаконними в судовому порядку.

Отже, спірним питанням даної справи є саме законність прийняття виконавчим органом Новгородської селищної ради Рішення від 15.05.2020 № 6/134-8 «Про приведення у відповідність діючому законодавству рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІ/21-1».

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 2 Закону № 280/97 встановлено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до п. п. 7 п. «а» ч. 1 статті 30 Закону № 280/97, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо організації благоустрою населених пунктів.

Статтею 4 Європейської хартії місцевого самоврядування від 15 січня 1985 року, ратифікованої Україною 15 липня 1997 року, органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Частинами 5, 6, 10, 11 і 12 ст. 59 Закону № 280/97-ВР встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Статтями 25, 26 Закону визначено загальну та виключну компетенцію (повноваження) селищної ради, в тому числі прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення (пункт 31 частини 1 статті 26).

Приписами статті 30 Закону № 280/97-ВР, встановлено повноваження виконавчих органів рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку та зазначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Враховуючи приписи ч.5 ст.50 Закону № 280/97, оскаржуване рішення набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення.

Отже, з аналізу вищенаведених норм, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що Новгородська селищна рада, приймаючи рішення від 15.05.2020 № 6/134-8, діяла в межах своїх повноважень.

Щодо посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду України щодо того, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Так, Верховний Суд, постановою від 24 липня 2019 року по справі № 182/2428/16-а (2-а/0182/102/2016) вирішив, що визначальною особливістю ненормативного акту є його вплив чітко визначеного суб`єкта права, якому надаються пені права або на його покладаються певні обов`язки, а ключовим питанням у контексті можливості скасування органом місцевого самоврядування свого владного управлінського рішення, є визнання того, яким за своєю правовою природою є відповідний акт: нормативний чи не нормативним.

Проте, слід зазначити, що суть спірних відносин у цій справі є відмінною від обставин справи № 182/2428/16-а, в зв`язку з чим висновки Верховного Суду не підлягають застосуванню до досліджуваної ситуації та спірного рішення Новгородської селищної ради від 15.05.2020 № 6/134-8, оскільки спірне рішення у вказаній вище постанові Верховного Суду «Про погодження Проекту внесення змін до генерального плату м. Нікополь», за наслідками якої мали місце певні правовідносини (розробка проектної та технічної документації, виконання земельних та інших робіт тощо).

В той час, рішення Новгородської селищної ради від 15.05.2020 № 6/134-8 не скасувало раніше прийняте рішення № ХХІІІ/21-1 від 26.07.2001, жодним чином не змінило та/чи не обмежило породжені ним правовідносини між радою та ТОВ «НККГ», не змінило чи не обмежило права і обов`язки позивача здійснювати господарське управління комунальним майном.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обов`язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив таких рішень, дії чи бездіяльності права, свободи та інтереси осіб, які звернулись до суду.

Зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні не вбачається, які саме права, свободи чи інтереси ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» порушені спірним рішення Новгородської селищної ради.

Позивач оскаржує рішення Новгородської селищної ради, яким вирішено внести зміни до попереднього рішення цієї селищної ради з метою приведення його стилістичного викладення у більш простий для трактування формі. Одночасно спірним рішення селищної ради покладено правомірні зобов`язання на позивача, як управителя комунальним майном територіальної громади смт Новгородське, в межах підзвітності перед Новгородською селищною радою надати інформацію та документи щодо такого майна.

При цьому рішення Новгородської селищної ради від 15.05.2020 № 6/134-8 жодним чином не торкається, не змінює та/чи обмежує породжені ним права позивача здійснювати господарське управління комунальним майном.

Отже, відсутність у будь-якого, в тому числі і позивача, прав чи обов`язків у зв`язку із прийняттям спірного рішення не породжує для відповідача і права на захист.

Аналогічних висновків дійшла й колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 28 лютого 2017 року в справі № 21-3829а16.

Також слід зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009, дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Крім того, в зазначеному рішенні зазначено, що зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законом України).

Отже, з огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що приймаючи рішення № 6/134-8 від 15.05.2020 «Про приведення у відповідність діючому законодавству рішення Новгородської селищної ради від 26.07.2001 № ХХІІІ/21-1» відповідач не скасовував раніше прийняте рішення № ХХІІІ/21-1, не змінював суть і обсяг правовідносин, що виникли між Новгородською селищною радою та ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства» за наслідками цього рішення.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність оскаржуваних рішень, натомість доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та є безпідставними.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статями 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року в справі № 200/7767/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення 20 квітня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук