Справа № 400/301/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/301/21
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року по справі № 400/301/21 за позовом ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просила суд:

- визнати протиправними бездіяльність Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєва Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо не вчинення дій по зняттю арешту з усього невизначеного майна, яке належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладеного постановою Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 18.03.2010 року на підставі виконавчого листа № 1-73/09, виданого 02 грудня 2009 року Ленінським районними судом м. Миколаєва;

- зобов`язати Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєва Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття арешту з усього невизначеного майна, яке належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладеного постановою Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 18.03.2010 року на підставі виконавчого листа № 1-73/09, виданого 02 грудня 2009 року Ленінським районними судом м. Миколаєва.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року, відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами п.1 ч.2 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з вимогами ч.1,2 ст.74 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

На думку суду першої інстанції, предметом спору у даній справі є спадкове нерухоме майно, а саме частина квартири АДРЕСА_1 , а отже, в цьому випадку існує спір про право. Таким чином, судом першої інстанції вказано, що зазначену справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Однак, колегія вважає наведений висновок суду першої інстанції передчасним та помилковим, з огляду на наступне.

Статтею 245 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи, зокрема вказано, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що предметом спору у цій справі є оскарження бездіяльності Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управлянні юстиції (м. Одеса) щодо не вчинення дій по зняттю арешту з майна та зобов`язання Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві вчинити вказані дії.

Крім того, виконавчий лист №1-73/09, від 02.12.2009 року Ленінського районного суду м. Миколаєва, був виданий на виконання вироку в частині конфіскації майна в порядку КПК України, а не на виконання судового рішення у цивільній справі.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід розглядати саме в порядку адміністративного судочинства, з огляду на неможливість оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні у порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №383/493/18 та від 22 січня 2020 року у справі 823/564/17.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 312; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року скасувати.

Направити справу 400/301/21 за позовом ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії до Миколаївського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.