Справа № 440/32/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/32/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ясиновського І.Г.,
за участю:
секретаря судового засідання Грігорян А.Р.,
представника позивача - Жолонка О.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Рогозіна А.Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:
04 січня 2021 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі також - відповідач), відповідно до якої просить:
- визнати дії Полтавського обласного військового комісаріату щодо відмови встановлення ОСОБА_1 статусу "член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби" та видачі відповідного посвідчення - протиправними.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 встановити ОСОБА_1 статус "член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби" та видати відповідне посвідчення.
В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що є вдовою загиблого внаслідок нещасного випадку військовослужбовця ОСОБА_2 . Позивач, вважаючи, що має право на отримання посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби, просить визнати протиправною відмову відповідача у видачі такого посвідчення.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано від відповідача додаткові докази, а саме зобов`язано надати до суду в десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали належним чином завірені копії заяви позивача разом з доданими документами, а також відомості та докази на їх підтвердження, що послугували підставою для відмови у наданні спірного посвідчення, у тому числі, але не обмежуючись, копії лікарського свідоцтва про смерть № 679 від 18.02.2017, а також постанови про закриття кримінального провадження від 11.07.2017.
29.01.2021 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на частину 2 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", згідно з положеннями якої дія цього закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули чи померли підчас проходження військової служби, зокрема внаслідок навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Зазначив, що згідно із постановою слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону від 11.07.2017 у кримінальному провадженні № 0000018 смерть майора ОСОБА_2 - чоловіка позивача, сталася внаслідок того, що він порушивши правила поводження з табельною зброєю здійснив постріл собі в голову. Окремо наголосив, що позивач на день смерті чоловіка на його утриманні не перебувала /а.с. 21-22/.
Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року вирішено перейти до розгляду справи №440/32/21 за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 12:00 10 березня 2021 року в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду за адресою: вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава. Витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 : копії лікарського свідоцтва про смерть № 679 від 18.02.2017; докази в підтвердження, що позивачка на день смерті чоловіка на його утриманні не перебувала та письмові пояснення з приводу того, як вказана обставина впливає на встановлення ОСОБА_1 статусу "член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби" та у подальшому видачу такого посвідчення. Вказані документи визначено надати у строк до 02 березня 2021 року.
04 березня 2021 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача /а.с. 32/.
10 березня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення позивача, відповідно до яких наголошено, що наявність кримінального провадження № 0000018 не свідчить про наявність будь-яких протиправних дій з боку загиблого чоловіка, вина останнього не доведена. Наведені раніше зазначені аргументи /а.с. 34-37/.
Ухвалою суду від 10.03.2021 замінено відповідача з ІНФОРМАЦІЯ_1 на Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Закрито підготовче провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено справу до судового розгляду по суті.
12 квітня 2021 року на електронну пошту суду надійшли письмові пояснення представника позивача стосовно проведених позивачу виплат /а.с. 78/.
Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною /а.с. 13/ військовослужбовця, майора ЗСУ ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 /а.с. 12/.
09 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Карлівського районного військового комісаріату із заявою про видачу посвідчення на право користування пільгами, передбачене постановою КМУ № 379 від 28.05.1993, до якого додала наступні документи: копія сторінок паспорта; копія протоколу засідання військово-лікарської комісії; копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про смерть; фотокартки 3*4 -2 шт /а.с. 6/.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.06.2020 № 9/850 повідомлено, що заява на отримання посвідчення члена сім`ї загиблого військовослужбовця від 09.06.20 зареєстрована за номером 2 від 18.06.2020, а також для визначення права на отримання відповідного посвідчення направлено запит до КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» за № 9/828 від 22.06.2020 на отримання лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 . З отриманням відповіді позивача буде проінформовано у вирішенні порушеного питання /а.с. 7/.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.07.2020 № 9/988 повідомлено, що заява отримана, опрацьована та направлена до Полтавського обласного військового комісаріату для прийняття остаточного рішення щодо видачі посвідчення члена сім`ї /а.с. 8/.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.08.2020 №12/2321/ВСЗ повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для оформлення та видачі посвідчення "Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби", з посиланням на частину 2 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", згідно з положеннями якої дія цього закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули чи померли підчас проходження військової служби, зокрема внаслідок навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Зазначив, що згідно матеріалів кримінального провадження № 0000018 та лікарського свідоцтва про смерть №679 від 18.02.2017 причина смерті ОСОБА_2 навмисне самоушкодження пострілом /а.с. 9/.
Позивач не погодилася із відмовою у видачі посвідчення, у зв`язку із чим звернулася до суду із цим позовом.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України унормовано, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
При цьому, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, врегульовані Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Так, статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Абзацом першим пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
Відповідно до абзацу 9 пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому-восьмому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України.
У абзаці 16 пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказано, що до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.
Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України 28 травня 1993 року № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" (надалі по тексту - Постанова №379) встановлено, що посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками N 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом.
В той же час, відповідно до п.2 ч.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.
У п. 1.1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (далі - Положення №402) зазначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
П.2.4.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 визначено, що ВЛК може приймати постанову про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 розділу II Положення:
За змістом п. 21.5 вказаного Положення "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби" або "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" або "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
Отже, підставою для отримання посвідчення відповідно до зазначеного вище Закону є причинний зв`язок смерті з пораненням, контузією чи каліцтвом, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків).
При цьому, посвідчення не видається члену сім`ї військовослужбовця, якщо смерть останнього є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.
Так, відмовляючи позивачу у видачі пільгового посвідчення Полтавський ОВК виходив із того, що дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.
Як вбачається із матеріалів справи, у лікарському свідоцтві про смерть № 679, складеному 18.02.2017 КУ "Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи", зазначено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок навмисного самоушкодження пострілом із ручної вогнепальної зброї /а.с. 33/.
Згідно із постановою слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону Сичова Є.Є. від 11.07.2017 у кримінальному провадженні №0000018 від 17.02.2017 смерть майора ОСОБА_2 , сталася внаслідок того, що він порушивши правила поводження з табельною зброєю здійснив постріл собі в голову /а.с. 25-26/.
Вказаною постановою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 17.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Суду не надано доказів оскарження та скасування рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Варто наголосити, що позивач в обґрунтування своїх вимог посилалась виключно на висновки викладені у Витязі з протоколу № 173 від 02 квітня 2020 року засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців, відповідно до якого зазначено: "ПОРАНЕННЯ майора ОСОБА_3 , 1974 р.н. - „Одиночне вогнепальне кульове наскрізне поранення голови з руйнуванням головного мозку, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ 16.02.2017, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 20.02.2017 Карлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області; Довідкою про причину смерті № 679, виданою 18.02.2017 Запорізьким обласним бюро СМЕ; Постановою про закриття кримінального провадження від 11.07.2017, складеною старшим слідчим військової прокуратури Запорізького гарнізону - ОДЕРЖАНЕ В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНОГО ВИПАДКУ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ" /а.с.11/.
Відповідно до п. 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 ВЛК, встановлюючи причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, уповноважені виносити постанови в таких формулюваннях: а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини"; б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби"; в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби"; г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії"; ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини"; д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби"; е) "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби"; є) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН"; ж) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН"; з) "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН"; и) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу"; к) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН".
Отже, виходячи з системного аналізу п. 21.5 Положення ВЛК при встановленні причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв не уповноважена надавати оцінку наявності умислу при заподіянні досліджуваного тілесного ушкодження.
Натомість висновок протоколу № 173 від 02 квітня 2020 року засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців побудований саме на довідці про смерть № 679, складеній 18.02.2017 КУ "Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи", відповідно до якої зазначено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок навмисного самоушкодження пострілом із ручної вогнепальної зброї.
У той же час, посилання представника відповідача на той факт, що позивач на день смерті чоловіка на його утриманні не перебувала, судом не приймається до уваги, оскільки довід не слугував підставою для відмови у видачі відповідного посвідчення, про що свідчить копія листа Полтавського обласного військового комісаріату від 14.08.2020 № 12/2321/ВСЗ.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що смерть військовослужбовця майора ЗСУ ОСОБА_2 є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем тілесного ушкодження.
Окремо суд наголошує, що в силу положень пункту 1 Постанови №379 підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом.
Всупереч викладеному, позивачем до відповідної заяви від 09.06.2020 року /а.с.23/ із якою вона зверталася для видачі посвідчення на право користування пільгами, такого документу, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом, не додавалось, а в ході судового розгляду справи підтверджено ОСОБА_1 , що остання до військового комісаріату не зверталась стосовно видачі їй документу, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, відповідного документу не має, і до заяви від 09.06.2020 та до матеріалів справи не долучала.
З огляду на викладене, відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", на позивача не поширюється дія вказаного закону, позивачем не було подано документів, які є підставою для видачі відповідного посвідчення, а відтак, відповідно відсутні підстави для видачі посвідчення на право користування пільгами, передбачене Постановою №379.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову відсутні також підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Шевченка, 78-А, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 07851296) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне рішення складено 21 квітня 2021 року.

Суддя І.Г.Ясиновський