Справа № 240/18632/20
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/18632/20

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

секретар судового засідання Кутня Т.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Лужних Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області у якому із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить:

- визнати рішення п`ятдесятої сесії сьомого скликання Брусилівської селищної ради від 07.10.2020 року № 1722 щодо відмови в передачі в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:1334 площею 59.7857 - незаконним;

- скасувати рішення Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 07.10.2020 № 1722;

- зобов`язати Брусилівську селищну раду Брусилівського району Житомирської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 серпня 2020 року та передати земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:1334 площею 59.7857 га в оренду для ведення фермерського господарства терміном на 49 років;

- стягнути з Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області завдану моральну шкоду на користь ОСОБА_1 код платника податку НОМЕР_1 в розміри 1 500 000 гривень.

В обґрунтування позову зазначає, що він 31.08.2020 звернувся із заявою до відповідача, у якій просив передати земельну ділянку в оренду для ведення фермерського господарства терміном на 49 років за кадастровим номером :02:000:1334 площею 59.7857, яка розташована на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області. Однак рішенням п`ятдесятої сесії Брусилівської селищної ради сьомого скликання від 07.10.2020 №1722 відмовлено у задоволенні заяви з підстав того, що земельна ділянка включена до Переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких виставлено для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами. Вказану відмову вважає протиправною, тому звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 29.10.2020 відмовлено ОСОБА_1 у забезпеченні позову.

Ухвалою суду від 03.11.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки.

Ухвалою суду від 26.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 22.12.2020.

Відповідач до суду надав відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечуючи проти позову вказав, що звернення ОСОБА_1 від 31.08.2020 про передачу в оренду земельної ділянки для сінокосіння було винесено на розгляд 50 сесії селищної ради сьомого скликання за результатами розгляду сесією селищної ради було прийнято рішення №1722 від 21.08.2019, яким відмовлено в передачі в користування для сінокосіння на умовах оренди земельної ділянки в зв"язку з тим, що вказана земельна ділянка включена до Переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами. Вважає, що відповідач на виконання вимог статті 136 Земельного кодексу України правомірно відмовив у передачі вказаної земельної ділянки у користування.

22.12.2020 у судовому засіданні не слухалась, враховуючи необхідність надання додаткових доказів. Судове засідання призначено на 14.01.2021.

Ухвалою суду від 30.12.2020 витребувано додаткові докази по справі.

14.01.2021 у зв`язку з неявкою, належним чином повідомлених сторін у справі, розгляд справи відкладено на 04.02.2021.

04.02.2021 враховуючи клопотання позивача про відкладення розгляду справи, наступне судове засідання призначене на 02.03.2021.

02.03.2021 у зв`язку із зайнятістю представника відповідача у іншому судовому засіданні, розгляд справи відкладено на 16.03.2021.

16.03.2021 через неявку позивача та клопотання представника відповідача, справа у судовому засіданні не слухалася. Чергове судове засідання призначене на 06.04.2021.

Позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог.

06.04.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 13.04.2021.

Ухвалою суду від 13.04.2021 відмовлено ОСОБА_1 у забезпеченні позову.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити його.

Представник відповідача проти позову заперечував, з мотивів викладених у відзиві та запереченнях, приєднаних до матеріалів справи.

13.04.2021 за результатами підготовчого засідання, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. Розгляд справи по суті розпочато 13.04.2021.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області із заявою від 31.08.2020 про передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства терміном на 49 років за кадастровим номером :02:000:1334 площею 59.7857 га , яка розташована на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області.

Згідно витягу з рішення п`ятдесятої сесії Брусилівської селищної ради сьомого скликання від 07.10.2020 №1722 позивачу відмовлено у передачі зазначеної земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка включена до Переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 81 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до частин 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 25 Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ст. 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до вимог ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Частиною 3 ст. 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч. 5 ст. 116 ЗК України).

Положеннями ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульовано статтею 123 ЗК України.

Так, вказаною статтею передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу (ч. 1).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч. 2).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу (ч. 3).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (ч. 10).

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою (ч. 13).

Частиною 1 ст. 134 ЗК України вказано, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 135 ЗК України передбачено, що земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 136 ЗК України закріплено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Тобто, положеннями Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.

Враховуючи викладене, включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства терміном на 49 років за кадастровим номером :02:000:1334 площею 59.7857, яка розташована на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області.

При цьому, рішенням 35 сесії Брусилівської селищної ради 7 скликання від 21.08.2019 №1137 "Про внесення змін до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами" земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:1334 площею 59.7857 га була включена до Переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами.

Враховуючи зазначене, відповідач правомірно відмовив позивачу у передачі в оренду (користування) земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:1334 площею 59.7857 га, оскільки включення земельної ділянки до Переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами, вказує на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 1500000 гривень суд зазначає, що оскільки відповідач довів правомірність прийнятого рішення, то підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (с.Биків, Брусилівський р-н, Житомирська обл., 12642, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області (вул. Митрополита Іларіона, 50, смт Брусилів, Житомирська обл., 12601, ) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Липа

Повне судове рішення складене 21 квітня 2021 року