Справа № 805/70/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року справа №805/70/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 р. (у повному обсязі складено 16.02.2021 у м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 805/70/16-а (головуючий І інстанції суддя Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.01.2016 року звернувся до суду з позовом до Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області, відповідно до якого просить скасувати прийняті 11 серпня 2015 року податкові повідомлення - рішення відповідача № 19808-17 на суму 1418,19 грн., № 19816-17 на суму 372,38 грн. та № 19817-17 на суму 523,47 грн. (т. 1 а.с. 3).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень рішень відмовлено повністю (т. 1 а.с. 70-72).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року допущено заміну відповідача у справі № 805/70/16-а Жовтневу об`єднану державну податкову інспекцію м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області її правонаступником Маріупольською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року у справі № 805/70/16-а за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень залишено без змін (т. 1 а.с. 190-193).

Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Скасовуючи постанову та ухвалу судів Верховний Суд виходив з того, що суди попередніх інстанцій не встановили обставин щодо прийняття та оприлюднення Маріупольською міською радою Донецької області відповідного рішення про встановлення місцевих податків та зборів у м. Маріуполі, на підставі якого контролюючим органом здійснено донарахування платнику грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Не з`ясували, чи не порушують дії відповідача щодо визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2014 рік (на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування), закріпленого у пп. 4.1.9 п. 4.1 статті 4 Податкового кодексу України принципу стабільності (т. 1 а.с. 230-239).

Ухвалою від 16 лютого 2021 року замінено відповідача Маріупольську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області (, юридична адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) на правонаступника Головне управління ДПС у Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) у справі № 200/8214/20-а (т. 2 а.с. 13-14).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі № 805/70/16-а у задоволенні позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 16-19).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зміни до податків можуть вноситись не пізніше, ніж за 6 місяців до початку бюджетного періоду і не можуть змінюватись протягом року. Апелянт посилається на аналогічний спір у справі № 805/534/17-а, де Верховним Судом у справі № 805/534/17-а від 23.05.2018 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року скасовано. Адміністративний позов про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01 червня 2016 року № 31031 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 01 червня 2016 року № 31031.

Також апелянт звертає увагу на те, що право власності на будинок виникає з моменту завершення будівництва. У відповідності до ст. 266.2.2 г Податкового кодексу України не підлягає податку нерухомість, непридатна для проживання.

Позивач до судового засідання не прибув, сповіщений належним чином.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджено, що ОСОБА_1 є власником:

- 12/1000 частин об`єкту нерухомого майна - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа - 688,8 кв.м, житлова площа 280,1 кв.м);

- 1/1 частки об`єкту нерухомого майна (квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа - 21,5 кв.м, житлова площа - 11,4 кв.м);

- 1/1 частки об`єкту нерухомого майна (будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 30,24 кв.м, житлова площа 15,8 кв.м) (т. 1 а.с. 36, т. 2 а.с. 36-42).

11 серпня 2015 року Жовтневою ОДПІ м. Маріуполя на підставі пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54, пп .265.7.2 п. 265.7 ст. 265 Податкового кодексу України прийнято податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 2014 рік:

- № 19808-17 на суму 1418 грн. 99 коп.;

- № 19816-17 на суму 732 грн. 38 коп.;

- № 19817-17 на суму 523 грн. 47 коп. (т. 1 а.с. 5-7).

Спірним питанням у справі є правомірність податкових повідомлень-рішень Жовтневої ОДПІ з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 11 серпня 2015 року № 19808-17, № 19816-17, № 19817-17.

Вирішуючи спір у цій справі, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 (до 01.01.2015 року ці положення були закріплені в пп. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265) Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Якщо об`єкт житлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку (п. «в» пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, до 01.01.2015 року - п. «в» пп. 265.1.2. п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України).

Таким чином відповідно до наведених норм Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової нерухомості, в тому числі його частка.

Нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в 2014 році відбувалося в два періоди: з 1 січня 2014 року до 31 березня 2014 року та з 1 квітня 2014 року до 31 грудня 2014 року.

В період січень-березень 2014 року за правилами пп. 265.3.1 п. 265.3 ст. 265 Податкового кодексу України базою оподаткування є житлова площа об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його часток.

З 1 квітня 2014 року Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до статті 265 Податкового кодексу України (з 01.01.2015 року положення статті 265 Податкового кодексу України викладені в ст. 266), відповідно до яких базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його часток.

Тобто, в спірний період з 1 січня 2014 року до 31 березня 2014 року базою оподаткування була житлова площа об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його часток, а з 1 квітня 2014 року до 31 грудня 2014 року загальна площа об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

У разі наявності у платника податку - фізичної особи більше одного об`єкта оподаткування, в тому числі різних видів (квартир, житлових будинків або квартир і житлових будинків), база оподаткування обчислюється виходячи з сумарної загальної площі таких об`єктів з урахуванням норм підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті (пп. 266.3.4 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника житлової нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку (п. «в» пп.266.7.1 п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що спірним податковим повідомленням-рішенням від 11 серпня 2015 року № 19808-17 позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 1418 грн. 99 коп., з них: 41 грн. 55 коп. за період з 1 січня 2014 року до 31 березня 2014 року; 1377 грн. 44 коп. - з 1 квітня 2014 року до 31 грудня 2014 року (податок обчислено за 12/100 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , житлова площа якого 280,1 кв.м, загальна - 688,8 кв.м.);

- спірним податковим повідомленням-рішенням від 11 серпня 2015 року № 19817-17 позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 523 грн. 47 коп., з них: 19 грн. 53 коп. за період з 1 січня 2014 року до 31 березня 2014 року; 503 грн. 94 коп. - з 1 квітня 2014 року до 31 грудня 2014 року (податок обчислено за квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_3 , житлова площа якої становить 15,8 кв.м., загальна - 30,24 кв.м.);

- спірним податковим повідомленням-рішенням від 11 серпня 2015 року № 19816-17 позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 372 грн. 38 коп., з них: 14 грн. 09 коп. за період з 1 січня 2014 року до 31 березня 2014 року; 358 грн. 29 коп. - з 1 квітня 2014 року до 31 грудня 2014 року (податок обчислено за квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , житлова площа якої 11,4 кв.м., загальна - 21,5 кв.м.).

Судом встановлено, що в прохальній частині позовної заяви позивач помилково вказав про оскарження податкового повідомлення-рішення від 11 серпня 2015 року № 19808-17 на суму 1418 грн. 19 коп., оскільки спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на суму 1418 грн. 99 коп., що не заперечується позивачем та підтверджено матеріалами справи.

Щодо посилання апелянта на неправомірність нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за адресою: м. Маріуполь, Донецька область, вул. Грецька, 150, за податковим повідомленням-рішенням № 19808-17 від 11 серпня 2015 року на суму 1418 грн. 99 коп., у зв`язку з не введенням недобудованого житлового будинку в експлуатацію, суд зазначає наступне.

Вказане рішення прийнято щодо частки позивача у будинку за адресою: вул. Грецька, 150, м. Маріуполь, Донецької області.

Як вже було вказано, з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що позивач є власником об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа - 688,8 кв.м, житлова площа 280,1 кв.м); в додаткових відомостях цього витягу вказано, що позивач є власником 12/100 частин недобудованого житлового будинку, літ А-1, готовністю 86%, а саме: житлова кімната № 6, частина коридору № 1, частина сходової клітини ІІ, житловою площею 71 кв.м.

За приписами підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки. Об`єкти житлової нерухомості поділяються на такі типи: а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості; б) житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень; в) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну; г) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання; ґ) котедж - одно, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою; д) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів; е) садовий будинок - будинок для літнього (сезонного) використання, який в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків; є) дачний будинок - житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку.

З вищенаведених норм вбачається, що у розумінні Податкового кодексу України об`єктом житлової нерухомості об`єкт стає не в силу того, що він придатний до проживання чи прийнятий в експлуатацію, а в силу того, що він відноситься до відповідної категорії згідно з цільовим призначенням приміщення, житлового (у спірних правовідносинах житловий будинок), чи нежитлового ( лікарня, котельна, майстерня тощо)

У відповідності з положеннями пп. 266.2.2 ст. 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування:

а) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності);

б) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки;

в) будівлі дитячих будинків сімейного типу;

г) гуртожитки;

ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, в тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради;

д) об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об`єкта на дитину;

е) об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках;

є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств;

ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності;

з) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських організацій інвалідів та їх підприємств.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що його частка у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до об`єктів нерухомого майна, що не підлягають оподаткуванню відповідно до пп. 266.2.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що спірне податкове повідомлення-рішення № 19808-17 від 11 серпня 2015 року на суму 1418 грн. 99 коп. прийнято відповідачем в межах повноважень та на підставі закону.

Твердження відповідача про те, що в спірних податкових повідомленнях-рішеннях від 11 серпня 2015 року № 19816-17 та № 19817-17 зазначена адреса: АДРЕСА_2 не відповідає дійсності, оскільки у всіх трьох спірних податкових повідомленнях-рішеннях у цій справі зазначена одна адреса позивача: АДРЕСА_4 . До кожного з цих рішень податковим органом для зручності платника податку долучено бланк квитанції з реквізитами для сплати податку на нерухоме майно.

В додатку до спірних податкових повідомлень-рішень від 11 серпня 2015 року № 19816-17 та № 19817-17, а саме в квитанціях, відповідачем була допущена помилка і зазначена одна і та ж сама адреса квартири: АДРЕСА_2 . Але допущена помилка не може бути підставою для визнання протиправності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки Порядком направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 12.11.2012 року та зареєстрованим в Мінюсті 20 грудня 2012 р. за № 2135/22447 і, який був чинний на час виникнення спірних відносин, не передбачено обов`язку податкового органу щодо направлення платникам податку разом з податковими повідомленнями-рішеннями квитанцій для сплати податку.

Неотримання позивачем розрахунку суми податку до податкового повідомлення-рішення не є підставою для визнання його протиправним. Позивач у відповідності до пп.266.7.3 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України має право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних, щодо об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). Як встановлено судом, цим правом позивач не скористався.

Відповідачем до суду наданий розрахунок сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2014 рік по спірних податкових повідомленнях-рішеннях від 11 серпня 2015 року № 19808-17, № 19816-17, № 19817-17 а саме: у період з 1 січня до 31 березня 2014 року - із сумарної житлової площі об`єктів житлової нерухомості (622,86 кв.м - 370 кв.м (пільга для різних видів об`єктів житлової нерухомості) х 12,18 грн. = 3079,84 / 12 місяців 2014 року х 3 місяці 2014 року = 769.96 грн). 769,96 грн. - це загальна сума податку по всіх об`єктах житлової нерухомості за І квартал 2014 року. Потім пропорційно розраховано на 21 об`єкт житлової нерухомості позивача.

По 3 об`єктах нарахування, які оскаржує позивач, визначено сумарну житлову площу всіх об`єктів нерухомості (21 об`єкт): 622,86 кв.м. база оподаткування: 622,86 кв.м. - 370 кв.м. = 252,86 кв.м. Визначено питому вагу кожного об`єкту нерухомості:

квартира АДРЕСА_5 , житлова площа якої 15,8 кв.м, загальна - 30,24 кв.м. Питома вага квартири: 15,8 кв.м/622.86 кв.м. = 0,0254;

квартира АДРЕСА_6 , житлова площа якої 11,4 кв.м., загальна - 21,5 кв.м. Питома вага квартири: 11,4 кв.м/622,86 кв.м. = 0,0183;

житловий будинок АДРЕСА_7 , житлова площа якого 280,1 кв.м, загальна - 688,8 кв.м., розмір частки 12/100. Питома вага будинку: 33,61 кв.м. (що складає 12/100 від житлової площі всього будинку)/622,86 кв.м. = 0,05396.

Розрахунок суми податку за 1 квартал 2014 року пропорційно питомої ваги житлової площі кожного об`єкту нерухомості:

сума податку по квартирі АДРЕСА_3 дорівнює ((252,86 кв.м х 0,0254 х 12,18 грн.) /12 міс.) х 3 міс. = 19.53 грн.;

сума податку по квартирі б-р Шевченка, 248/146 дорівнює ((252,86 кв.м х 0,0183 х 12.18 грн.) /12 міс.) х 3 міс. = 14,09 грн.;

сума податку по житловому будинку АДРЕСА_1 дорівнює ((252,86 кв.м х 0,05396 х 12,18 грн.) /12 міс.) х 3 міс. = 41,55 грн.

- з 1 квітня до 31 грудня 2014 року з сумарної загальної площі об`єктів житлової нерухомості (1140,476 кв.м - 370 кв.м (пільга для різних видів об`єктів житлової нерухомості) х 32,89 грн. (2,7% в зв`язку з перевищенням загальної площі 740 кв.м.) = 25340,96 / 12 місяців 2014 року х 9 місяців 2014 року = 19005,72 грн). 19005,72 грн. - це загальна сума податку по всіх об`єктах житлової нерухомості за ІІ-ІV квартал 2014 року. Потім пропорційно розраховано її на 21 об`єкт житлової нерухомості.

По 3 об`єктах, нарахування по яких оскаржує ОСОБА_1 , визначено сумарну загальну площу всіх об`єктів нерухомості (21 об`єкт): 1140,476 кв.м. База оподаткування: 1140,476 кв.м - 370 кв.м = 770,476 кв.м.

Визначення питомої ваги кожного об`єкту нерухомості:

квартира АДРЕСА_5 , житлова площа якої 15,8 кв.м., загальна - 30,24 кв.м. Питома вага квартири: 30,24 кв.м. /1140,476 кв.м. - 0,026515;

квартира АДРЕСА_6 , житлова площа якої 11,4 кв.м, загальна 21,5 кв.м. Питома вага квартири: 21,5 кв.м/1140,476 кв.м = 0,018851;

житловий будинок АДРЕСА_7 , житлова площа якого 280,1 кв.м, загальна - 688,8 кв.м.. розмір частки 12/100. Питома вага будинку: 82,656 кв.м (що складає 12/100 від загальної площі всього будинку)/1140,476 кв.м = 0,072475.

Розрахунок суми податку за 2-4 квартали 2015 року пропорційно питомої ваги загальної площі кожного об`єкту нерухомості:

сума податку по квартирі АДРЕСА_3 дорівнює ((770,476 кв.м х 0,026515 х 32,89 грн.) /12 міс.) х 9 міс. = 503,94 грн.;

сума податку по квартирі б-р Шевченка, 248/146 дорівнює ((770,476 кв.м х 0,018851х32,89 грн.) /12 мес.) х 9 міс. = 358,29 грн.;

сума податку по житловому будинку АДРЕСА_1 дорівнює ((770,476 кв.м. х 0,072475 х 32,89 грн.)/12 міс.) х 9 міс. = 1377,44 грн.

Сума податку за повний 2014 рік по об`єктах, нарахування, по яких оскаржуються податкові повідомлення-рішення: по квартирі АДРЕСА_8 22 дорівнює 19,53+503,94 = 523,47 грн. і сформовано податкове повідомлення - рішення №19817-17 від 11.08.2015;

по квартирі б-р Шевченка, 248/ 146 дорівнює 14,09+358,29 = 372,38 грн. і сформовано податкове повідомлення - рішення №19816-17 від 11.08.2015;

по житловому будинку вул. Грецька, 150 дорівнює 41,55+1377,44 = 1418,99 грн. і сформовано податкове повідомлення - рішення №19808-17 від 11.08.2015 (т. 2 а.с. 35).

Враховуючи наведені норми закону і перевіривши розрахунок, суд погоджує наведений відповідачем розрахунок сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2014 рік по спірних податкових повідомленнях-рішеннях від 11 серпня 2015 року № 19808-17, № 19816-17, № 19817-17.

Посилання апелянта на рішення Верховного Суду у справі № 805/534/17-а від 23.05.2018 та рішення Першого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 року у справі № 200/3784/20-а є недоречним, оскільки обставини у цих справах не є аналогічними справі № 805/70/16-а.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що зміни до податків можуть вноситись не пізніше, ніж за 6 місяців до початку бюджетного періоду і не можуть змінюватись протягом року, суд зазначає.

Підпунктом 265.5.1 пункту 265.5 статті 265 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Місцеві ради згідно з пунктом 10.3 статті 10 Податкового кодексу України обов`язково установлюють податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, єдиний податок та збір за провадження деяких видів підприємницької діяльності.

Сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів (пункт 12.3 статті 12 Податкового кодексу України).

За унормуванням п.п. 12.3.1, 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України установлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів за правилами підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Наведеною нормою передбачено обов`язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Зазначена норма розрізняє період опублікування рішення ради (період, який передує плановому), плановий період (період, в якому планується встановити місцевий податок) та наступний період (наступним за плановим період), кожен з яких має самостійне правове значення та не може співпадати в часі.

Підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням мінімальної ставки місцевих податків та зборів.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявне рішення Маріупольської міської ради від 24 грудня 2013 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 28 січня 2011 № 6/33-4003 «Про затвердження Положень про місцеві податки і збори у м. Маріуполі» (т. 2 а.с. 44-51).

За даними офіційного сайту Маріупольської міської ради це рішення радою опубліковано 24 грудня 2013 року на офіційному сайті міської ради, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту (посилання https://mariupolrada.gov.ua/city-council-solutions/council-solution-8496).

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 11 серпня 2015 року № 19808-17, № 19816-17, № 19817-17.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених обставин справи та наданих доказів суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 р. залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 р. у справі № 805/70/16-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв