Справа № 160/2344/21
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

21 квітня 2021 року Справа № 160/2344/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О., -
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звертається до суду з даною позовною заявою за захистом свого порушеного права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць згідно з п.2.ч.2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
27.02.2020 року, у зв`язку з досягненням 26.01.2020 р., 57 років, позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про підтвердження стажу роботи.
02 липня 2020 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надав необхідні документи, що підтверджується, як зазначає останній розпискою-повідомленням відповідача за №2705 від 02.07.2020 р.
Окрім вказаної заяви подав 02 липня 2020 р. до пенсійного органу заяву у якій просив призначити останньому пенсію за віком на пільгових умовах за днем досягнення пенсійного віку з 27 січня 2020 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 р. у справі №160/2344/21 відкрито провадження, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 16.03.2021 р., в якому останній проти позову заперечує та просить в позові відмовити з наступних підстав.
Щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
27.02.2020 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про підтвердження пільгового стажу.
02.04.2020 р. комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про підтвердження періодів роботи з 16.08.1985 р. по 30.09.1987 р., для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 та з 12.10.1987 р. по 17.01.1989 р. для зарахування до пільгового стажу за Списком №2.
02.07.2020 р. позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Щодо зарахування стажу за період з 24.01.1989 по 09.02.1993 рр. представник пенсійного органу зазначає наступне.
Відповідно до даних трудової книжки, запис №14-16, позивач в період з 24.01.1989 р. по 09.02.1993 р. працював у виробничому кооперативі 'Таннівка" при "Ганнівському РУ Північного гірничозбагачувального комбінату на посаді електрозварника, газоелектрозварника бригадира дільниці №12.
Даний період роботи (з 24.01.1989 по 09.02.1993) Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про розгляд заяви щодо підтвердження періоду роботи не розглядався, оскільки факт ліквідації кооперативу "Ганнівка" не підтверджено.
Позивачем, як доказ надано архівні довідки від 22.01.2020 №М-226 та №М-225. В довідці №М-226 №22.01.2020 зазначено, що відповідно до розрахункових відомостей із заробітної плати кооперативу "Ганнівка" ОСОБА_1 значиться на дільниці №02, цех № НОМЕР_1 з січня 1989 року до лютого 1993 року (посада, кількість відпрацьованих днів та годин не зазначено). Будь-які інші відомосі які б підтвердили пільговий характер роботи в довідці відсутні.
Позивачем не надано до Пенсійного фонду жодної іншої уточнювальної довідки, яка б підтвердила пільгових характер робіт за період з 24.01.1989 по 09.02.1993. В трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено, про те що позивач безпосередньо був зайнятий повний робочий день на роботах передбачених Списками (розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається період роботи); в трудовій книжці відсутні записи про підтвердження пільгового періоду роботи за результатами атестації робочих місць. Таким чином, даний період роботи виключено із пільгового стажу роботи за Списком №2.
Отже, позивач, на теперішній час, не має права на призначення пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим, за результатом розгляду пред`явлених документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято правомірне рішення про відмову в призначенні пенсії.
Щодо зарахування періоду роботи з 27.03.2000 р. по 19.09.2002 р. представник відповідача зазначає наступне.
Відповідно до пред`явлених позивачем документів для вирішення питання призначення пенсії на пільгових умовах встановлено наступне.
Довідкою № 70 від 30.01.2020 р., виданою адміністрацією ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» підтверджено стаж роботи позивача за період з 27.03.2000 р. по 15.09.2002 р. за Списком №1, затвердженим відповідними постановами КМУ.
Підстава: особова картка форми П-2 №11092809 від 27.03.2000, технологічний процес, результати атестації робочих місць за умовами праці (наказ №296 від 03.07.1997, лист Головного державного експерта з умов праці №14/1-113 від 19.10.1999, Спільна Постанова 12/6 від 11.01.2000), довідка цеху.
В позовній заяві позивач для підтвердження періоду роботи з 27.03.2000 р. по 15.09.2002 р. посилається на наказ №296 від 03.07.1997 р.
Проте, слід зауважити, що даний наказ не може бути взятий до уваги, оскільки наказ №296 від 03.07.1997 р. не є первинним наказом підприємства про атестацію робочих місць. В документі чітко зазначено, що наказ №296 від 03.07.1997 "Про зміни до наказу по комбінату від 11.07.1994 №207 "Про підтвердження права працівників комбінату на пільгове забезпечення" із затвердженими Змінами в "Перелік професій і посад працівників, яким по результатам атестації робочих місць за умовами праці встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 та №2, затверджених наказами по комбінату".
Первинним документом, який визначає право на пенсію на пільгових умовах є наказ №207 від 11.07.1994 "Про підтвердження права працівників комбінату на пільгове забезпечення". Оскільки дія Наказу №207 від 11.07.1994 закінчилася 11.07.1997 (5-ти річний термін), то період роботи 27.03.2000 по 15.09.2002 р. не може бути зарахований до пільгового стажу роботи за Списком №1.
Отже, за вказаними документами та відповідно до приписів наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, період роботи позивача з 27.03.2000 р. по 15.09.2002 р. не підтверджено результатами проведення атестації робочих місць та, відповідно, виключено із пільгового стажу роботи за Списком №1.
Загальний стаж позивача на момент звернення за пенсією становить 36 років 2 місяці 11 днів, в тому числі пільговий стаж відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону по Списку №1 - 2 роки 1 місяць, 15 днів, по Списку №2 1 рік 3 місяці 6 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.
Враховуючи наведене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області року було прийнято правомірне рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу.
На підставі викладеного вище, та з урахуванням відповідних норм чинного пенсійного законодавства, представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В матеріалах справи міститься довідка від 14.04.2021 р. №67, складена начальником відділу управління персоналом А.В. Шевченко, в тексті якої зазначено, що суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 в період з, а саме: з 15.03.2021 р. по 19.03.2021р. перебувала у щорічній відпустці; з 22.03.2021 р. по 16.04.2021 р. на лікарняному.
Отже, рішення у даній адміністративній справі, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 р., було встановлено карантин, та враховуючи п.3 Розділу VI «Прикінцеві положення», яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), приймається 21.04.2021 р.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , копія якого міститься в матеріалах справи.
В матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , якою визначено трудовий шлях останнього.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 27.02.2020 року, у зв`язку з досягненням 26.01.2020 р., 57 років, позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про підтвердження стажу роботи.
02 липня 2020 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надав необхідні документи, що підтверджується розпискою-повідомленням відповідача за №2705 від 02.07.2020 р.
При цьому судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 подав 02 липня 2020 р. до пенсійного органу заяву у якій просив призначити останньому пенсію за віком на пільгових умовах за днем досягнення пенсійного віку з 27 січня 2020 р.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону, на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особовливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників,, затвердженим Кабінетом міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, щ після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим двадцять третім пункту і частини другої цієї статті, за кожний повний рік, зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону зменшується на один рік.
Відповідно до рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах у Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №12 від 02.04.2020 р. ОСОБА_1 зараховано до пільгового стажу по Списку №2 період з 16.08.1995 р. по 30.09.1987 р. та по Списку №2 період з 12.10.1987 р. по 17.01.1989 р.
Загальний стаж роботи становить 36 років 2 місяці 11 днів, в тому числі пільговий стаж відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону по Списку № 1 - 2 роки 1 місяць 15 днів, по Списку № 2 - 1 рік 3 місяці 6 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.
На підставі викладеного вище, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ст. 114 ч. 2 цього Закону в зв 'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: основи соціального захисту.
Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.
У відповідності до вимог статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Враховуючи загальні принципи міжнародного права, викладені у наведених вище рішеннях Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах позивач не може бути позбавленим права на отримання пенсії у зв`язку з отриманням певної інформації від відповідних органів влади.
Згідно п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788).
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.
Порядком застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18 листопада 2005 року встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинні на період роботи особи.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації №41), відповідно до яких основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.
Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01 серпня 1992 року, встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров`я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.
Згідно з п. 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.92, атестація робочих місць передбачає обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з п. 4 Порядку №442 та п.п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій № 41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Пунктами 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та ч. 1ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці.
Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
Суд звертає увагу, що з розрахунку стажу роботи від 12.08.2020 р. відповідач не зарахував до пільгового стажу роботи, а саме: за Списком №2 період роботи з 24.01.1989 р. по 09.02.1993 р. електрозварником, газоелектрозварником-бригадиром дільниці №12 виробничого кооперативу «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного гірничо-збагачувального комбінату; за Списком №1 період роботи з 27.03.2000 р. по 15.09.2002 р. майстром в кар`єрі дільниці експлуатації гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».
При цьому суд зазначає, що про зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 24.01.1989 р. по 09.02.1993 р. електрозварником, газоелектрозварником-бригадиром дільниці №12 виробничого кооперативу «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного гірничо-збагачувального комбінату підтверджується наступним.
Відповідно до записів № 14 - № 16 трудової книжки від 14.06.1983 року серії НОМЕР_3 позивач ОСОБА_1 працював у виробничому кооперативі «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного гірничо-збагачувального комбінату, а саме : з 24.01.1989р. по 26.01.1993р. електрозварником виробничого кооперативу «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного ГЗК (записи трудової книжки № 14); з 27.01.1993р. по 09.02.1993р. газоелектрозварником-бригадиром виробничого кооперативу «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного ГЗК (записи трудової книжки № 15-№16).
Архівні довідки виконкому Криворізької міської ради від 22.01.2020 р. №М-225 та №М-226 містять дані про факт роботи та заробітну плату у виробничому кооперативі «Ганнівка» на дільниці №02, цех №81 за період з січня
1989 р. по лютий 1993 р.
Архівна довідка виконкому Криворізької міської ради від 22.01.2020 р. №М-226 містять інформацію стосовно того, що документи щодо атестації робочих місць виробничого кооперативу «Ганнівка» на зберігання до архівного відділу не надходили.
Відтак, не надання позивачем наказу про атестацію робочих місць виробничого кооперативу «Ганнівка» відповідачу не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу роботи за Списком №2 та підставою для відмови у призначені пенсії за Списком №2, оскільки як відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації робочих місць покладається Законом на керівника підприємства чи організації так і відповідальність щодо ненадання на зберігання до архіву документів ліквідованого підприємства покладається на ліквідатора цього підприємства.
Таким чином, з підстав викладених вище, підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2 період роботи, а саме: з 24.01.1989 р. по 26.01.1993 р. електрозварником виробничого кооперативу «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного ГЗК (записи трудової книжки № 14); з 27.01.1993 р. по 09.02.1993 р. газоелектрозварником-бригадиром виробничого кооперативу «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного ГЗК (записи трудової книжки № 15-№16).
Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 27.03.2000 р. по 15.09.2002 р. майстром в кар`єрі дільниці експлуатації гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» суд зазначає наступне.
За даними обліку робочого часу пільговий стаж за Списком №1 становить: за 2002 рік - 8 місяців 13 днів. Додаткові відомості: Ганнівський кар`єр досяг глибини 150 метрів 01.01.1974 року.
Суд зазначає, що в підтвердження вищевикладеного позивачем надано до суду належним чином завірену копію трудової книжки та оригінал довідки Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 30.01.2020 року № 70.
Підставою надання довідки ПРАТ «ДІВНГЗК» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 30.01.2020 р. №70 слугує: особова картка форми П-2 № 11092809 від 27.03.2000 р., технологічний процес, результати атестації робочих місць за умовами праці (наказ №296 від 03.07.1997 року, лист Головного державного експерта з умов праці №14/1-113 від 19.10.1999 року, Спільна Постанова № 12/6 від 11.01.2000 року), довідка цеху.
При цьому суд зазначає, що атестація робочих місць за умовами праці на яких працював ОСОБА_1 у спірний період роботи з 27.03.2000 р. по 15.09.2002 р. майстром в кар`єрі дільниці експлуатації гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» за Списком №1 підтверджена наступними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, а саме: наказом ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» від 03.07.1997 року №296 «Про зміни до наказу по комбінату року №207 від 11.07.1994 р. у зв`язку з і реорганізацією Тернівського і Ганнівського рудоуправлінь» із затвердженим Додатком №1 до наказу по ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» від 03.07.1997 року №296 «Зміни в «Перелік професій і посад працівникам яким по результатам атестації робочих місць за умовами праці встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення по Спискам №1 і №2», затверджених наказами по комбінату (від 11.07.1994 №207, від 13.08.1994 №266, від 13.01.1995 №17, від 14.04.1995 №132, від 13.06.1996 №307, від 02.09.1996 №437 і від 21.12.1996 №633); листом від 19.10.1999 р. №14/1-113 Головного державного експерту області з умов праці «Про атестацію робочих місць без інструментальних санітарно-гігієнічних досліджень» повідомлено ВАТ «Північний ГЗК», що на підставі роз`яснення Державної експертизи з умов праці України за №10-3159 від 10.09.1999 р. і довідки про незмінність технологічного процесу та умов праці на робочих місцях ВАТ «Північний ГЗК», де за результатами атестації робочих місць в 1992-1994 роках були встановлені Списки №1 і №2, в порядку винятку, як тимчасовий вихід із скрутного становища, що сталося на комбінаті, дозволено проведення у теперішній час атестації робочих місць без інструментальних санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища; спільною постановою ВАТ «Північний ГЗК» від 11.01.2000 р. №12/6 «Про підсумки атестації робочих місць за Списком №1 та №2 проведеної без інструментальних санітарно-гігієнічних досліджень на робочих місцях комбінату, де не змінився технологічний процес та умови праці». В п.1 Спільної Постанови зазначено: «Враховуючи незмінність технологічного процесу та умов праці на робочих місцях з (особливо) важкими та (особливо) шкідливими умовами праці підтвердити результати атестації робочих місць, отримані за участю Криворізького НДІ гігієни праці і професійних захворювань у 1994 році та затверджені наказом по комбінату від 11.07.1994 року за № 207 «Про підтвердження права працівників комбінату на пільгове пенсійне забезпечення» та доповненнями до нього». В п.2 Постанови зазначено: « Результати проведеної атестації робочих місць за умовами праці вважити дійсними з 12 липня 1999 року до закінчення чергової атестації робочих місць, яка проводиться згідно плану у повному обсязі»; наступна атестація робочого місця ОСОБА_1 була проведена згідно із Спільною постановою від 30.05.2001 року №330/39 «Про підтвердження права працівників на пільгове пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2 за результатами чергової атестації робочих місць за умовами праці».
Спільною Постановою дирекції та профспілкових комітетів ВАТ «Північний ГЗК» від 30.05.2001 №330/39 «Про підтвердження права працівників н пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2 за результатами чергової атестації робочих місць за умовами праці» із затвердженим Додатком «Перелік професій та посад ВАТ «Північний ГЗК» працівникам яких за підсумками атестації робочих місць за умовами праці підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1» (особливо шкідливі та особливо важкі умови праці). На аркуші 2 вказаного Додатку зазначено «Гірничотранспортний цех №2, на аркуші 3 міститься підпункт б) «Керівники та спеціалісти, пункті майстер в кар`єрі».
Матеріалами справи встановлено, що наведені записи в трудовій книжки про роботу позивача за вказаний період свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.
Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01 серпня 1992 року, встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров`я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.
Згідно з п. 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.92, атестація робочих місць передбачає обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з ч.6 ст.114 Закону №1058-IV та ч.5 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Відповідно до п.4.2 Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Пунктом 4.3 Порядку №383 встановлено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Згідно з п.5 Порядку №383 у разі підтвердження за результатами атестації та висновку Державної експертизи умов праці права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списками №1 чи №2 працівникам окремих видів виробництв, робіт, професій чи посад, які мають виражену специфіку, до пільгового стажу зараховується період їх роботи на даному підприємстві, за який умови праці на відповідних робочих місцях не змінювалися і який визначений наказом по підприємству чи організації про затвердження результатів проведення цієї атестації.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці.
Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
Суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу пільгового стажу пенсії не відповідає вимогам пенсійного законодавства.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці.
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Суд зазначає, що, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Таким чином, в порушення вищенаведених норм відповідачем було неправомірно не зараховано до пільгового стажу наступний період роботи, а саме: з 24.01.1989 р. по 09.02.1993 р.; з 27.03.2000 р. по 15.09.2002 р.
Відтак, встановивши та підтвердивши матеріалами справи протиправний характер відмови суб`єкта владних повноважень винесеного без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття зазначених рішень; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, що мають наслідком порушення прав та законних інтересів позивача в публічно-правових відносинах з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, суд приходить до висновку, що належним та допустимим засобом щодо поновлення порушеного права буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , на день виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, на 27 січня 2020 року, до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 період роботи з 24.01.1989 р. по 09.02.1993 р. електрозварником, газоелектрозварником-бригадиром виробничого кооперативу «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного гірничо-збагачувального комбінату та за Списком №1 період роботи з 27.03.2000р. по 15.09.2002р. майстром в кар`єрі дільниці експлуатації гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 липня 2020 року про призначення пенсії за віком за Списком № 2 з дня виникнення права на пенсію за віком за Списком №2, з 27 січня 2020 року, з урахуванням на день виникнення права на пенсію за віком за Списком №2, на 27 січня 2020 року, до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 24.01.1989 р. по 09.02.1993 р. електрозварником, газоелектрозварником-бригадиром виробничого кооперативу «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного гірничо-збагачувального комбінату та за Списком №2 періоду роботи з 27.03.2000 р. по 15.09.2002 р. майстром в кар`єрі дільниці експлуатації гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком № 2 з дня виникнення права, з 27 січня 2020 року, з урахуванням на день виникнення права на пенсію за віком за Списком №2, на 27 січня 2020 року, пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 24.01.1989 р. по 09.02.1993 р. електрозварником, газоелектрозварником-бригадиром дільниці №12 виробничого кооперативу «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного гірничо-збагачувального комбінату та за Списком №1 періоду роботи з 27.03.2000р. по 15.09.2002р. майстром в кар`єрі дільниці екстілуатщї гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Як передбачено ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до квитанції № 5872-1351-7391-8165 від 11.02.2021 р. за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , на день виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, на 27 січня 2020 року, до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 період роботи з 24.01.1989 р. по 09.02.1993 р. електрозварником, газоелектрозварником-бригадиром виробничого кооперативу «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного гірничо-збагачувального комбінату та за Списком №1 період роботи з 27.03.2000р. по 15.09.2002р. майстром в кар`єрі дільниці експлуатації гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 липня 2020 року про призначення пенсії за віком за Списком № 2 з дня виникнення права на пенсію за віком за Списком №2, з 27 січня 2020 року, з урахуванням на день виникнення права на пенсію за віком за Списком №2, на 27 січня 2020 року, до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 24.01.1989 р. по 09.02.1993 р. електрозварником, газоелектрозварником-бригадиром виробничого кооперативу «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного гірничо-збагачувального комбінату та за Списком №2 періоду роботи з 27.03.2000 р. по 15.09.2002 р. майстром в кар`єрі дільниці експлуатації гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком № 2 з дня виникнення права, з 27 січня 2020 року, з урахуванням на день виникнення права на пенсію за віком за Списком №2, на 27 січня 2020 року, пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 24.01.1989 р. по 09.02.1993 р. електрозварником, газоелектрозварником-бригадиром дільниці №12 виробничого кооперативу «Ганнівка» при Ганнівському РУ Північного гірничо-збагачувального комбінату та за Списком №1 періоду роботи з 27.03.2000р. по 15.09.2002р. майстром в кар`єрі дільниці екстілуатщї гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання даної позовної заяви у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.),
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова