Справа № 320/2908/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року справа №320/2908/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Полого-Вергунівського навчально-виховного об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Відділу освіти Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, Переяслав-Хмельницької районної ради, Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Ташанської сільської ради та Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, про застосування заходів реагування.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області з позовом до Полого-Вергунівського навчально-виховне об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі Пологово-Вергулівського навчально-виховного об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області за адресою: Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с.Пологи-Вергуни, вул. Макаренка, 15, 08463, до усунення порушень, зазначених в акті від 26.12.2019 №425.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що в ході проведення позапланової перевірки Полого-Вергунівського навчально-виховного об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області, розташованого за адресою: Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с.Пологи-Вергуни, вул.Макаренка, 15, було встановлено порушення відповідачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді зупинення експлуатації вказаного об`єкта до усунення відповідних порушень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Відділ освіти Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації та Переяслав-Хмельницьку районну державну адміністрацію Київської області.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що Пологово-Вергулівським навчально-виховним об`єднанням "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області вчиняються дії, направлені на усунення порушень, які були виявлені під час перевірки, та усунення яких передбачає залучення значних фінансових ресурсів.

Крім того, відповідач зауважив, що виявлені контролюючим органом під час перевірки порушення, не створюють загрози життю та здоров`ю людей.

Відповідач зауважив, що у 2017-2019 роках контролюючим органам під час проведення попередніх перевірок було встановлено, що будівля закладу освіти відповідає вимогам протипожежної та техногенної безпеки, а тому відповідач вважає, що застосування заходу реагування у вигляді зупинення роботи будівлі є необґрунтованим та безпідставним.

Відділ освіти Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації у поясненнях по справі зазначив, що будівля закладу освіти була побудована у 1981 році відповідно до вимог будівельних норм, які існували на час будівництв закладу.

Третя особа вважає, що застосування до відповідача заходу реагування у вигляді зупинення експлуатації будівлі закладу освіти є безпідставним, оскільки позивачем не доведено, що виявлені під час перевірки порушення вимог пожежної та техногенної безпеки створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація у поясненнях по справі повідомила, що третьою особою вчиняються дії, направлені на усунення виявлених під час перевірки порушень вимог законодавства у сфері техногенної і пожежної безпеки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Переяслав-Хмельницьку районну раду.

Переяслав-Хмельницька районна рада у письмових поясненнях зазначила, що нею вживаються заходи, направлені на усунення порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки, виявлені позивачем, внаслідок чого просить суд відмовити у позові.

Усною ухвалою від 10.12.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Усною ухвалою суду від 14.01.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, замінено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Відділ освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Ташанської сільської ради та Ташанську сільську ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

У судове засідання, призначене на 28.01.2021, з`явився представник позивача.

Відповідач та треті особи у судове засідання, призначене на 28.01.2021, не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно.

Присутній у судовому засіданні 28.01.2021 представник позивача заявив клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вказане клопотання представника позивача та неявку відповідача та третіх осіб, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, усною ухвалою суду від 28.01.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Полого-Вергунівське навчально-виховне об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області (ідентифікаційний код 25657623, місцезнаходження: 08463, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с.Пологи-Вергуни, вул.Макаренка, буд.15) зареєстроване в якості юридичної особи 13.02.1995, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1, а.с.37-39).

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 24.12.2019 по 26.12.2019 провідним інспектором Переяслав-Хмельницького РС ГУ ДСНС України у Київській області старшим лейтенантом служби цивільного захисту Порохнею Денисом Андрійовичем на підставі наказу Головного управління ДСНС України у Київській області від 13.12.2019 №1371 (т.1, а.с.17-19) було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання Полого-Вергунівським навчально-виховним об`єднанням "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області, розташованим за адресою: Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с.Пологи-Вергуни, вул. Макаренка, 15, вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами проведення якого був складений акт від 26.12.2020 №425 (т.1, а.с.27-36).

Зі змісту вказаного акта вбачається, що в ході перевірки було виявлено 26 порушень Полого-Вергунівським навчально-виховним об`єднанням "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області законодавчих та нормативно-правових актів у сфері техногенної та пожежної безпеки, що стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді зупинення експлуатації вказаного об`єкта.

В ході розгляду судом цієї справи провідним інспектором Переяслав-Хмельницького РС ГУ ДСНС України у Київській області старшим лейтенантом служби цивільного захисту Порохнею Денисом Андрійовичем на підставі наказу Головного управління ДСНС України у Київській області від 02.12.2020 №997 було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання Полого-Вергунівським навчально-виховним об`єднанням "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області, розташованим за адресою: Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с.Пологи-Вергуни, вул. Макаренка, 15, вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами проведення якого був складений акт від 22.12.2020 №181 (т.2, а.с.59-66).

Зі змісту вказаного акта вбачається, що в ході перевірки було виявлено 6 порушень Полого-Вергунівським навчально-виховним об`єднанням "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області законодавчих та нормативно-правових актів у сфері техногенної та пожежної безпеки, що стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді зупинення експлуатації вказаного об`єкта.

Також в ході розгляду судом цієї справи головним інспектором ВНТР та КСПЗ та ЛУЗНС ГУ ДСНС України у Київській області підполковником служби цивільного захисту Семиног Сергієм Миколайовичем на підставі наказу Головного управління ДСНС України у Київській області від 21.01.2021 №580 було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання Полого-Вергунівським навчально-виховним об`єднанням "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області, розташованим за адресою: Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с.Пологи-Вергуни, вул. Макаренка, 15, вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами проведення якого був складений акт від 27.01.2021 №4 (т.2, а.с.100-107).

Зі змісту вказаного акта вбачається, що відповідачем не було усунуто у повному обсязі такі порушення:

1) пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417, пункт 5.9 ДБН В.2.5-56:2014 - у приміщенні ППКП відсутнє аварійне освітлення;

2) ) пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417, додатки А та Б ДБН В.2.5-56:2014, п.А.6.3.2 ДСТУ-Н СЕN/TS 54-14:2009 - у проектній документації не вказано тип оповіщення та тип передачі сигналу на пульт централізованого пожежного спостереження;

3) пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417, п.7.2.14 ДБН В.2.5-56:2014, ДСТУ-Н СЕN/TS 54-14:2009 - у приміщенні спортзалу пожежні сповіщувачі не захищені від механічних пошкоджень;

4) пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417, п.9.2.9 ДБН В.2.5-56:2014, ДСТУ-Н СЕN/TS 54-14:2009 - не влаштовано оповіщення про пожежу прилеглої до будинку території;

5) пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417, додаток Б ДБН В.2.5-56:2014, ДСТУ-Н СЕN/TS 54-14:2009 - частина обладнання системи оповіщення про пожежу 4-го типу не домонтована;

6) пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417, ДБН В.2.5-56:2014, ДСТУ-Н СЕN/TS 54-14:2009 - сигнал про спрацювання систем протипожежного захисту не виведено на пульт централізованого пожежного спостереження.

Отже, не усунутими залишилося 6 порушень, про які раніше було зазначено в актах перевірки, та які підлягають дослідженню в рамках цієї справи, з приводу чого суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877).

Частиною першою статті 1 Закону № 877 встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

При цьому, статтею 2 Закону № 877 визначено сферу його дії.

Так, відповідно до вказаної норми дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

З вказаного слідує, що положення Закону № 877 поширюються на відносини, які виникають у сфері контролю за дотриманням законодавства у сфері цивільного захисту, протипожежної та техногенної безпеки.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону № 877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Згідно з частиною сьомою статті 7 Закону № 877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, регулюються Кодексом цивільного захисту України № 5403 від 02.10.2012.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (ст. 66 КЦЗ України).

Згідно з частиною першою статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною другою статті 68 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, які здійснюють державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Статтею 70 Кодексу цивільного захисту України закріплено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що Кодексом цивільного захисту України передбачено наявність загрози життю та здоров`ю людей внаслідок порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства з питань техногенної, пожежної безпеки, в якості підстави для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

Суд звертає увагу, що визначення поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей, є оціночним. Водночас, на переконання суду, всі порушення протипожежних норм в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Як зазначено вище, в акті від 27.01.2021 №4 встановлено 6 порушень відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Стосовно порушення відповідачем пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417, пункт 5.9 ДБН В.2.5-56:2014 (пункт 1 акта перевірки).

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417 (далі - Правила № 1417), ці Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі - об`єкт).

Ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу V Правил № 1417 будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту".

Відповідно до пункту 3.5 глави 3 ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту", затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.11.2014 №312, система протипожежного захисту (СПЗ) - це комплекс технічних засобів, що змонтований на об`єкті, призначений для виявлення, локалізування та ліквідування пожеж без втручання людини, захисту людей, матеріальних цінностей та довкілля від впливу небезпечних чинників пожежі.

Згідно з пунктом 5.9 глави 5 ДБН В.2.5-56:2014 управління системами протипожежного захисту слід передбачати з приміщення пожежного поста (диспетчерської або іншого спеціального приміщення з цілодобовим перебуванням чергового персоналу, далі - пожежний пост). Це приміщення повинно розміщуватись на першому або цокольному поверхах будинків площею, що забезпечує розміщення техобладнання, пристроїв управління та чергового персоналу, а для об`єктів, які підлягають обладнанню системами оповіщення типів 4 (С04) або 5 (С05), площа цього приміщення повинна бути не менше 15 м2. Допускається розміщення пожежного поста вище першого поверху, при цьому вихід з такого приміщення повинен бути назовні, на сходову клітку, у вестибюль або коридор, що мають вихід назовні.

У цьому приміщенні повинні бути: 1) температура повітря в межах від 18 °С до 25 °С; 2) відносна вологість не більше 80 %; 3) природне, штучне робоче і аварійне освітлення безпеки. При робочому освітленні повинна забезпечуватися освітленість приміщення не менше 150 лк для люмінесцентних ламп і не менше 100 лк для ламп розжарювання; при аварійному - не менше 10 % від норм робочого освітлення; 4) автоматичне вмикання аварійного освітлення.За відсутності резервування по змінному струму живлення мережі аварійного освітлення повинно передбачатися від акумуляторних батарей; 5) телефонний зв`язок із пожежною охороною об`єкта або пожежною охороною населеного пункту.

Стосовно порушення відповідачем пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417, додатки А та Б ДБН В.2.5-56:2014 та п.А.6.3.2 ДСТУ-Н СЕN/TS 54-14:2009 (пункти 2 та 5 акта):

Додатком А до ДБН В.2.5-56:2014 визначено перелік однотипних за призначенням об`єктів, які підлягають обладнанню системами протипожежної сигналізації та пожежогасіння і тип системи передавання тривожних сповіщень.

Зокрема, до таких об`єктів належать загальноосвітні школи, усі приміщення якого мають бути обладнанні системами протипожежної сигналізації та пожежогасіння.

Додатком Б до ДБН В.2.5-56:2014 визначено перелік будинків та приміщень, що підлягають обладнанню системами оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей, у тому числі загальноосвітні та спеціалізовані школи, навчальні корпуси шкіл-інтернатів.

Згідно з пунктом 6.3.2 розділу 6 ДСТУ-Н CEN/TS 54-14:2009. Система пожежної сигналізації та оповіщення. Частина 14. Настанови щодо побудови, проектування, монтування, введення в експлуатацію, експлуатування і технічного обслуговування" (далі - ДСТУ-Н CEN/TS 54-14:2009) будівлю треба поділяти на зони пожежної сигналізації так, щоб можна було швидко визначати місце виникнення тривоги за індикацією, яку видає устаткування індикації. Щоб уникнути плутанини з індикацією, необхідно вжити заходів для виділення ідентифікації сигналів від ручних пожежних сповіщувачів.

Під час поділу на зони треба враховувати внутрішнє планування будівлі, будь-які можливі труднощі під час переміщування та виявляння місця пожежі, розміщення зон оповіщування та наявності будь-яких особливих небезпек.

Під час зонування треба звертати особливу увагу, якщо систему пожежної сигналізації використовують для приведення в дію інших систем протипожежного захисту. Обмеження щодо розмірів зон пожежної сигналізації наведено у А.6.3.2

Відповідно до пункту А.6.3.2 ДСТУ-Н CEN/TS 54-14:2009 у приміщеннях, що їх контролюють автоматичні системи пожежної сигналізації, поділ приміщень на зони пожежної сигналізації повинен відповідати всім нижченаведеним вимогам:

a) площа однієї зони на кожному поверсі не повинна перевищувати 1600 м 2 ;

b) якщо зона охоплює більш ніж 5 приміщень, то адреса кімнати повинна відображатися на ППКП або має бути встановлений над дверима виносний пристрій оптичної сигналізації для індикації кімнати, в якій спрацював пожежний сповіщувач;

c) якщо зона виходить за межі одного протипожежного відсіку, то межі зони повинні відповідати межам протипожежних відсіків, і площа поверху зони не повинна перевищувати 400 м 2;

d) кожна зона повинна бути в межах одного поверху будівлі, за винятком, якщо: 1) зона охоплює сходові клітки, кабельні, ліфтові шахти або інші подібні конструкції, що виходять за межі одного поверху, але знаходяться в межах одного протипожежного відсіку, або 2) загальна площа поверху будівлі становить менше ніж 300 м 2 .

Вищезазначені вимоги а)d) можуть бути змінені під час узгодження відповідно до 5.2 і потім долучені до документації, зазначеної у 5.6. Чинники, які треба враховувати під час узгодження: e) видимість у межах зони; f) відстань, що має бути пройдена у межах зони; g) конфігурація кімнат і вид діяльності у межах зони.

Відповідно до пункту 6.6.1 ДСТУ-Н CEN/TS 54-14:2009 спосіб оповіщування людей, які перебувають у будівлі, повинен відповідати плану дій у разі пожежної тривоги. У деяких випадках, відповідно до порядку дій у разі пожежної тривоги, спочатку треба оповістити лише навчений персонал, який може взяти на себе відповідальність за подальші дії у будівлі. У таких випадках немає потреби негайно подавати загальний сигнал пожежної тривоги, але можливість для подавання загальної тривоги повинна бути передбачена.

Будь-яка пожежна тривога, передана для сприйняття ненавченими особами (наприклад, відвідувачами), повинна бути принаймні звукова. Це можуть бути пристрої оповіщування або мовленнєва система оповіщування (наприклад, загальна система озвучування будівлі).

Система повинна бути спроектована так, щоб унеможливити одночасне використання кількох мікрофонів, мовленнєвих модулів або генераторів оповіщування.

У зонах, де подавання звукового сигналу може виявитися неефективним, наприклад, за умов високого рівня фонового шуму там, де перебувають особи з вадами слуху або де ймовірно застосовування захисних навушників, як доповнення до звукових сигналів тривоги треба використовувати візуальні і (або) тактильні сигнали

Стосовно порушення відповідачем пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417, п.7.2.14 ДБН В.2.5-56:2014, ДСТУ-Н СЕN/TS 54-14:2009 (пункт 3 акта перевірки).

Згідно з пунктом 7.2.1 ДБН В.2.5-56:2014 системи пожежної сигналізації повинні: а) виявляти ознаки пожежі на ранній стадії; б) передавати тривожні сповіщення до пристроїв передавання пожежної тривоги та попередження про несправність; в) формувати сигнали управління для систем протипожежного захисту та іншого інженерного обладнання, що задіяне при пожежі; г) сигналізувати про виявлену несправність, яка може негативно впливати на нормальну роботу СПС.

Згідно з пунктами 7.2.6- 7.2.11 ДБН В.2.5-56:2014 при виборі пожежних сповіщувачів необхідно керуватися вимогами ДСТУ-Н СЕИ/ТБ 54-14 та цих будівельних норм: а) вибирати тип димового сповіщувача рекомендується згідно з ДСТУ EN 54-7 та ДСТУ EN 54-12 з урахуванням чутливості до різних типів димів; б) пожежні сповіщувачі полум`я слід використовувати згідно з ДСТУ EN 54-10, якщо в зоні контролювання при пожежі на початковій стадії можливе виникнення відкритого полум`я або перегрітої поверхні (як правило, більше 600 °С). Сповіщувачі полум`я можуть застосовуватися у контрольованих зонах перегрітих, але не випромінюючих світла предметів, наприклад, у камерах сушіння; в) теплові пожежні сповіщувачі слід використовувати згідно з ДСТУ EN 54-5, якщо в зоні контролювання в разі виникнення пожежі на її початковій стадії передбачається тепловиділення, а застосування інших типів сповіщувачів недоцільно через наявність факторів, що призводять до їх хибних спрацювань; г) при застосуванні теплових пожежних сповіщувачів необхідно їх вибирати, враховуючи класи сповіщувачів зі значеннями їх нормальної температури використання, максимальної температури використання; мінімальної та максимальної статичної температури спрацювань згідно з вимогами ДСТУ EN 54-5; д) якщо в контрольованій зоні невідома домінуюча ознака виявлення пожежі на початковій стадії, то в цьому разі рекомендується застосовувати комбінацію пожежних сповіщувачів, які реагують на різні ознаки пожежі або комбіновані пожежні сповіщувачі; е) димові пожежні сповіщувачі, які мають у своїй конструкції звуковий оповіщувач, допускається застосовувати в разі, коли на початковій стадії виникнення пожежі є дим і контрольовані приміщення використовуються для короткострокового проживання (перебування) людей (готелі, лікарні, гуртожитки тощо). Наявність таких пожежних сповіщувачів не виключає обладнання цих об`єктів мовленнєвою системою оповіщення про пожежу згідно з вимогами розділу 9.

Пожежні сповіщувачі повинні використовуватися згідно з вимогами експлуатаційних документів та з урахуванням середовища контрольованих приміщень.

Допускається встановлювати в одному приміщенні один пожежний сповіщувач за умови виконання 7.2.7.

У разі ширини контрольованого приміщення до 3 м (з висотою до 7,5 м) відстань між димовим пожежними сповіщувачами дозволяється збільшувати до 15 м, при цьому відстань від першого і останнього сповіщувача до стіни не повинна бути більше 7,5 м.

При розміщенні пожежних сповіщувачів під фальшпідлогою, за підвісною стелею та в інших просторах заввишки менше 1,70 м відстань між сповіщувачами допускається збільшувати в 1,5 раза від нормативної.

Аспіраційні димові пожежні сповіщувачі дуже високої та підвищеної чутливості рекомендується застосовувати для контролю великої відкритої поверхні та приміщень з висотою більше ніж 8м- атріуми, виробничі цехи, складські приміщення, торговельні зали, пасажирські термінали, спортивні зали і стадіони, цирки, зали музеїв, картинних галерей тощо, а також для контролю приміщень з великою концентрацією електронно-комп`ютерної техніки (серверы, АТС, центри обробки даних, тощо).

При проектуванні контролю приміщень пожежними сповіщувачами їх рекомендується розташовувати за схемами трикутного або квадратного розміщення.

Пунктом 7.2.14 ДБН В.2.5-56:2014 визначено, що точкові пожежні сповіщувачі слід встановлювати під покриттям (перекриттям).

У місцях, де є загроза механічного ушкодження пожежного сповіщувача, повинна бути передбачена захисна конструкція, яка не порушує його працездатності та ефективності виявлення пожежі.

Пожежні сповіщувачі та шлейфи СПС, які змонтовані на висоті менше ніж 2,2 м від підлоги, обов`язково захищаються від механічних ушкоджень.

Відповідно до пункту 6.5 ДСТУ-Н СЕN/TS 54-14:2009, яким визначено вимоги до розташовування та розміщення автоматичних і ручних пожежних сповіщувачів, автоматичні пожежні сповіщувачі мають бути розташовані так, щоб продукти, які утворюються під час пожежі на площі, що ними контролюється, були спроможні досягати сповіщувачів без надмірного розсіювання, ослаблення або затримання.

Потрібно звернути увагу на те, щоб пожежні сповіщувачі також розміщувались у закритих просторах, де можливе виникнення або поширення пожежі.

Такими просторами можуть бути порожнини під підлогою або над підвісною стелею. Ручні пожежні сповіщувачі треба розміщувати так, щоб будь-яка людина, що виявила пожежу, змогла швидко і без додаткових зусиль привести їх у дію.

Треба ретельно ознайомитися з додатковими рекомендаціями, що наведені в технічній документації виробника.

Потрібно передбачати можливість доступу для проведення їхнього технічного обслуговування.

Стосовно порушення відповідачем пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417, пункту 9.2.9 ДБН В.2.5-56:2014 та ДСТУ-Н СЕN/TS 54-14:2009 (пункт 4 акта).

Відповідно до пункту 9.2.9 ДБН В.2.5-56:2014 оповіщення повинно виконуватись у всіх приміщеннях будинків (споруд) із постійним та тимчасовим перебуванням людей та, за необхідності, на прилеглій до будинку території.

Стосовно порушення відповідачем пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні № 1417, ДБН В.2.5-56:2014, ДСТУ-Н СЕN/TS 54-14:2009 (пункт 6 акта).

Пункт 3.21 ДБН В.2.5-56:2014 передбачено, що пульт пожежного спостерігання - це устаткування, розміщене в ЦПТС, яке оповіщує про стан тривоги СПЗ відповідно до видів тривожних сповіщень, що надійшли.

Пунктом 6.9 ДСТУ-Н СЕN/TS 54-14:2009 визначено, що для отримання максимального ефекту від роботи системи пожежної сигналізації та оповіщування необхідно, щоб сигнали тривоги були якомога швидше передані до пожежної охорони. Найкращим чином це можна забезпечити за використовування автоматичного зв`язку безпосередньо з пожежною охороною або через інший пункт приймання пожежної тривоги.

Якщо використовують пункт приймання пожежної тривоги, то він повинен відповідати національним стандартам. Якщо в будівлі постійно перебуває персонал, то виклик можна здійснювати вручну за телефоном, номер якого було попередньо узгоджено з підрозділами пожежної охорони, або за номером національної служби порятунку. Необхідно звернути увагу на те, щоб у будівлі була достатня кількість телефонів, щоб уникнути затримки під час повідомлення пожежної охорони.

Навіть, якщо використовують автоматичне передавання повідомлення та якщо під час пожежі в будівлі перебуває персонал, то за будь-яких умов повідомлення про пожежу має бути підтверджено за телефоном власноруч.

Необхідно щоб лінії автоматичного передавання у будь-якому разі були контрольовані так, щоб будь-яка несправність лінії відображалася або на пункті приймання пожежної тривоги, або на ППКП. За узгодженням з пунктом приймання пожежної тривоги рекомендується, щоб принаймні передавалися загальні сигнали пожежної тривоги і несправності, з урахуванням сигналу несправності ліній передачі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до Відділу освіти Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації із листом, у якому просив забезпечити фінансування та виділити кошти на проведення протипожежних заходів з цивільного захисту в будівлі Полого-Вергунівського навчально-виховного об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області, зокрема, обладнання будівлі системою протипожежного захисту (т.1, а.с.88).

З матеріалів справи вбачається, що відділом освіти Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації було розмішено оголошення про проведення відкритих торгів UA-2020-10-29-001410-а з улаштування системи протипожежної сигналізації, системи мовного оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей в приміщенні Пологово-Вергунівського НВО "ЗОШ І-ІІІ ступенів ст.-ДНЗ" за адресою: Київська обл., Переяслав-Змельницький р-н., с.Пологи-Вергуни, вул.Макаренка, 13. Дата проведенн аукціону 16.11.2020 (т.2, а.с.25).

Згідно з листом Товариства з обмеженою відповідальністю Вітязь-КБ" від 06.11.2020 вих.№06/11/20-3, адресованим Полого-Вергунівському навчально-виховному об`єднанню "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області, товариством розроблено проектно-кошторисну документацію з "Улаштування системи протипожежної сигналізації, системи мовного оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей в приміщенні Пологово-Вергунівського НВО "ЗОШ І-ІІІ ступенів ст.-ДНЗ" за адресою: Київська обл., Переяслав-Змельницький р-н., с.Пологи-Вергуни, вул.Макаренка, 13" (ДК 021:20-9 Послуги зі встановлення протипожежного устаткування)".

У вказаному листі товариство зазначило про намір подати свою пропозицію для участі у закупівлі послуг згідно даного проекту, замовник - відділ освіти Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації (т.2, а.с.24).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що відповідачем вчиняються дії, які спрямовані на усунення виявленого порушення.

Суд схвально сприймає вчинення відповідачем дій, які свідчать про добросовісність намірів відповідача щодо проведення ним роботи по усуненню порушень та вжиття відповідних заходів.

Разом з цим, на теперішній час вказані в акті від 27.01.2021 №4 порушення залишаються неусуненими.

Суд зазначає, що виявлені позивачем порушення створюють потенційну небезпеку для життя та здоров`я людей, а поданий позов направлений на попередження виникнення негативних наслідків у разі виникнення надзвичайної ситуації, тобто носить характер превентивного захисту.

Відсутність справної автоматичної пожежної сигналізації, сигнал про спрацювання якої має бути виведений на пульт централізованого пожежного спостереження, призводить до пізнього виявлення пожежі та оповіщення людей, які перебувають у будівлі, в зв`язку з чим первинні засоби пожежогасіння будуть не ефективними, продукти горіння та чадний газ унеможливлять своєчасну та безпечну евакуацію людей з будівлі та призведуть до отруєння людей що перебуватимуть у ній, гасіння пожежі здійсниться лише після прибуття пожежних підрозділів з необхідними засобами гасіння.

У п. 31 постанови Верховного Суду від 07.10.2019 у справі № 815/140/18 зазначено, що відсутність протипожежної сигналізації є істотним порушенням, що впливає на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі та може спричинити загрозу життю і здоров`ю людей та унеможливить її ефективну ліквідацію та рятування людей (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 84805275).

Матеріали справи не містять доказів усунення відповідачем вищевказаних порушень.

Натомість, суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 33 частини 1 статті 1 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Згідно з пунктом 24 вищезазначеної правової норми надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Відповідно до підпункту 4.3.7 пункту 4 Терміни та визначення понять ДСТУ 2272:2006 Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять, затверджений наказом Держспоживстандарту України від 09.06.2006 №162, небезпечний чинник пожежі, небезпечний фактор пожежі - це прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опіків, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи гибелі людей і (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. Примітка. До небезпечних чинників пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Таким чином, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Аналіз вказаних статей дає підстави для висновку, що встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів.

Суд зауважує, що позивач як орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акта, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, а оскільки під час проведення перевірки позивачем були встановлені відповідні порушення, такий захід реагування як зупинення експлуатації приміщень до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є доцільним.

Слід зазначити, що існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 823/589/16.

Оскільки, під час розгляду справи відповідачем не доведено повне усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, встановлених під час позапланової перевірки, то на даний час існує загроза життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до частини третьої статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Згідно за статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Пожежна і техногенна безпека в цілому є прямо пропорційним та тотожним поняттям до життя та здоров`я людини, оскільки відсутність заходів, передбачених нормативно-правовими актами у даній сфері, призводить до загибелі та травмування громадян.

Вище зазначені порушення створюють пряму або опосередковану загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією.

Обов`язок держави - захищати життя людини також закріплено і у ст. 27 Конституції України.

Основною метою поданого позивачем позову є встановлення умов для безпеки людей, відсутності неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожежі.

Наведене спростовує твердження відповідача про те, що виявлені позивачем порушення не створюють безпосередню загрозу життю та здоров`ю людей та не є підставою для застосування заходів реагування. Так, суд зауважує, що виявлені порушення якраз і створюють потенційну небезпеку для життя та здоров`я людей, а поданий позивачем позов направлений на попередження виникнення негативних наслідків у разі виникнення надзвичайної ситуації, тобто носить характер превентивного захисту.

При цьому важливо, що захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення виявлених порушень. Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення суб`єктом господарювання виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на об`єкті підвищеної небезпеки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 року по справі 826/1024/18.

Суд наголошує на тому, що не усунені відповідачем порушення є істотними та несуть ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров`ю людей, оскільки впливають:

- на забезпечення безпеки роботи відповідача, безпеки його працівників, відвідувачів у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту;

- на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі;

- на ліквідацію пожежі, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків;

- на евакуацію людей та їх захисту від наслідків пожежі, надзвичайної ситуації. При збереженні таких умов для працівників та дітей, які відвідують заклад освіти, існує реальна загроза життю, отримання травм, або шкоди їх здоров`ю.

Отже, характер суспільної небезпечності встановлених під час перевірки відповідача порушень, а також наявність безпосередньої та реальної загрози життю та/або здоров`ю людей є обґрунтованими та беззаперечними.

Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 у справі № 826/7073/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 87839157) дійшов висновку про те, що правовою підставою для застосування адміністративним судом заходів реагування є одночасна наявність таких умов: 1) факт порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей; 2) звернення компетентного органу, який здійснює державний нагляд у сфері пожежної і техногенної безпеки, із відповідним адміністративним позовом до суду; 3) наявність обов`язку у підконтрольного суб`єкта, зупинення експлуатації приміщень (об`єктів) якого вимагає відповідний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, забезпечувати дотримання вимог пожежної безпеки у відповідному приміщенні.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про повну загальну середню освіту» засновник закладу загальної середньої освіти зобов`язаний забезпечити, серед іншого: утримання та розвиток заснованого ним закладу освіти, його матеріально-технічної бази на рівні, достатньому для виконання вимог державних стандартів, ліцензійних умов провадження освітньої діяльності у сфері загальної середньої освіти, вимог трудового законодавства, оплати праці педагогічних та інших працівників, охорони праці, безпеки життєдіяльності, пожежної безпеки тощо.

Натомість частиною четвертою статті 38 цього ж Закону визначено, що керівник закладу загальної середньої освіти зобов`язаний, зокрема, створювати в закладі загальної середньої освіти безпечне освітнє середовище, забезпечувати дотримання вимог щодо охорони дитинства, охорони праці, вимог техніки безпеки.

Таким чином, забезпечення дотримання вимог техніки безпеки, у тому числі техногенної та пожежної, віднесено до обов`язків як засновника, так і керівника закладу освіти, у зв`язку з чим твердження відповідача про протилежне суд вважає непереконливими.

Крім того, суд зауважує, що невиконання засновником закладу освіти своїх обов`язків по забезпеченню пожежної безпеки не може виправдовувати існування відповідних порушень у такому закладі, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

При цьому суд зазначає, що керівник закладу освіти, як особа, на яку законодавчо покладені обов`язки по створенню у закладі безпечних умов для навчання та забезпеченню дотримання вимог технік безпеки (у тому числі пожежної), не був позбавлений можливості вимагати від засновника закладу виконання ним своїх обов`язків, зокрема, щодо належного фінансування витрат, направлених на усунення порушень пожежних вимог, у тому числі, у судовому порядку. Проте, відповідні докази суду надані не були.

Суд вважає неспроможними твердження відповідача про те, що позивач мав можливість застосувати інші заходи впливу, ніж звернення до суду з позовом, наприклад, винесення приписів. Так, матеріали справи містять докази вжиття позивачем таких заходів винесення приписів від 25.04.2019 та від 29.05.2019 з вимогами усунути виявлені порушення, проте такі заходи виявилися неефективними та безрезультатними, що змусило позивача за результатами чергової перевірки звернутися до суду.

Стосовно посилання відповідача на необхідність врахування у цій справі принципу пропорційності суд звертає увагу відповідача на те, що у справах, пов`язаних з порушеннями у сфері пожежної та техногенної безпеки суд враховує не лише право осіб на освіту, але й право цих самих осіб на життя та здоров`я, яке ставиться під загрозу при наявності порушень положень законодавства у сфері пожежної безпеки.

Тобто право осіб на освіту не може виправдовувати порушення у сфері пожежної безпеки, а тому таке право може бути тимчасово обмежено з огляду на необхідність забезпечення безпечних умов для життя та здоров`я людей.

Враховуючи, що відповідач не усунув порушень, які виявлені в ході проведення перевірки, і ті порушення, які на теперішній час продовжують існувати, створюють загрозу життю та здоров`ю людей, суд дійшов висновку про необхідність застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації будівлі Пологово-Вергулівського навчально-виховного об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області за адресою: Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с.Пологи-Вергуни, вул.Макаренка, 15, шляхом зобов`язання відповідача зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті від 27.01.2021 №4.

При цьому, суд враховує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення відповідачем виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2020 у справі №320/1539/19 зазначив, що такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Враховуючи вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідні витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, позивачем понесені не були, судові витрати у вигляді судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Застосувати захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі Пологово-Вергулівського навчально-виховного об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області за адресою: Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с.Пологи-Вергуни, вул.Макаренка, 15, шляхом зобов`язання Пологово-Вергулівського навчально-виховного об`єднання "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Переяслав-Хмельницького району Київської області зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті від 27.01.2021 №4.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.