Справа № 460/7738/20
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2021 року м. Рівне №460/7738/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В. за участю секретаря судового засідання Трохимчук А.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Дяденчук А.І.,

відповідача: представник Комісаров І.Д., третьої особи відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Колор С.І.М."
доДержавної екологічної інспекції Поліського округу третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Клеванська селищна рада
про визнання протиправним та скасування припису, -
В С Т А Н О В И В:

19.10.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОР С.І.М.» (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції Поліського округу (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати припис № 482 від 12.10.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вимоги про усунення порушень, які містяться у приписі № 482 від 12.10.2020 року є незаконними та безпідставними, оскільки порушень природоохоронного законодавства позивач не допускав. Також позивач зазначає, що порушення, викладені в акті перевірки № 482 від 06.10.2020, спростовуються доводами позовної заяви повністю, а відтак припис щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства № 482 від 12.10.2020 є протиправним та підлягає скасуванню. На переконання позивача, вимоги припису лише вказують на загальні норми законодавства та мають рекомендаційний характер, що за своєю суттю не відповідає ознакам та визначенню припису, встановленому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 460/7738/20, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 24.11.2020.

03.12.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він зазначає, що заперечує проти задоволення позову, вважає його необґрунтованим та безпідставним. Відповідач зазначає, що ТОВ «КОЛОР С.І.М.», займаючись своєю виробничою діяльністю, не дотримуючись встановлених вимог законодавства про охорону атмосферного повітря, про відходи може негативно впливати на навколишнє середовище. Доводи відзиву на позовну заяву аналогічні висновкам акту позапланової перевірки №482 від 06.10.2020 та вимогам припису №482 від 12.10.2020 . Крім того, у додаткових запереченнях відповідач зазначив про відсутність предмету позову (термін дії виконання пунктів припису № 482 від 12.10.2020 закінчений 06.11.2020).

15.03.2021 року до суду надійшло клопотання від представника Клеванської селищної ради про залучення її в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. В обґрунтування поданого клопотання зазначається, що у зв`язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОР С.І.М.» знаходиться на території Клеванської селищної ради, а остання як орган місцевого самоврядування представляє інтереси жителів громади, тому є необхідність залучення її до розгляду справи про визнання протиправним та скасування припису № 482 від 12.10.2020 року. Також до даного клопотання долучено експертний висновок підготовлений експертом ОСОБА_1 , в якому зроблено висновок про виявлені порушення щодо дозвільних документів, на основі яких виданий дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря підприємству ТОВ «КОЛОР С.І.М.».

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, залучено Клеванську селищну раду.

23.03.2021 до суду надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, в яких зазначається, що за результатами проведеного аналізу документів виявлено порушення законодавства ТОВ «КОЛОР С.І.М.» при виготовленні останнім документів для отримання дозволу на викиди. Представник Клеванської селищної ради вказує, що Звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за 2017-2018 рр. не проводився, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами підприємством використані старі дані з «Коригування звіту з інвентаризації забруднюючих речовин на ТОВ «КОЛОР С.І.М.». Також ТОВ «КОЛОР С.І.М.» не розроблено Звіту з оцінки випливу на довкілля та не ознайомлено з ним громадськість. У даному клопотанні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, просить суд відмовити в задоволенні позову ТОВ «КОЛОР С.І.М.» до Державної екологічної інспекції Поліського округу про визнання протиправним та скасування припису.

08.04.2021 від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення по суті спору, в яких зазначається, що позивачем укладено договори приймання стічних вод від 01 травня 2013 року та від 02 грудня 2020 року, якими встановлено відповідальну особу за утримання каналізаційної мережі в належному стані. Також позивачем укладено договір № 136/0608-20 від 06 серпня 2020 року з ТОВ «Промислова компанія «Екосфера» щодо здійснення операцій по збиранню, перевезенню, зберіганню для подальшої утилізації або знешкодження відходів. На переконання позивача, дані обставини виключають покладення відповідних обов`язків на позивача у справі щодо утилізації та збирання відходів. Також позивач вказує на неможливість врахування висновків експерта ОСОБА_1 при вирішенні даного спору, оскільки даний висновок є недопустимим доказом.

У судовому засіданні 08.04.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОР С.І.М.» зареєстровано 01.02.2001 у якості суб`єкта господарювання - юридичної особи, основним видом діяльності якого є КВЕД 20.30 Виробництво фарб, лаків і подібної продукції, друкарської фарби та мастик (основний).

Судом встановлено, що в період з 23.09.2020 по 06.10.2020 посадовими особами Державної екологічної інспекції Поліського округу проведено плановий (позаплановий) захід державного нагляду (контролю) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОР С.І.М.» щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, зокрема щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в сфері охорони атмосферного повітря.

Предметом перевірки стало дотримання вимог природоохоронного законодавства в сфері охорони атмосферного повітря.

За результатами проведеної перевірки посадовими особами відповідача були виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства, перелік та опис яких відображений в Акті № 482 від 06.10.2020 року.

На підставі виявлених в ході перевірки порушень, відповідачем 12.10.2020 винесено припис № 482, згідно якого позивача зобов`язано усунути виявлені порушення, наступним чином:

1.Забезпечити здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел на підставі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами;

2. Забезпечити виконання вимог передбачених умовами дозволу № -24 від 29.08.2018 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ «Колор С.І.М.».

1) Відповідно до пункту 2.5.,2.5.1-2.5.5. умов дозволу, забезпечити здійснення виробничого контролю за дотриманням встановлення граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин, шляхом проведення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речових від стаціонарних джерел ТОВ «Колор С.І.М.», таких як: залізо та його сполуки, манган та його сполуки, неметанові леткі органічні сполуки, ксилол, толуол, етілацетат, ацетон, бутілацетат, метілацетат, стирол, кислота оцтова, оксид азоту, оксид вуглецю, речовини у вигляді суспендованих твердих частинок, а саме забезпечити проведення:

- безперервного моніторингу, вимірювань середніх показників граничнодопустимих величин дозволених викидів за 2 години та середніх показників за 20 хвилин при постійному вимірюванні (до встановленого терміну зазначеним у даному приписі та протягом року);

- періодичного моніторингу, вимірювань та розрахунків гранично допустимої величини інтенсивності викидів, а також середні показники за 20 хвилин гранично допустимих величин дозволених викидів.

2) Відповідно до пункту 2.5.6. умов дозволу, забезпечити у повному обсязі проведення власними силами постійного контролю (до встановленого терміну зазначеним у даному приписі та постійно протягом року) за станом забруднення атмосферного повітря населених місць на межі санітарної-захисної зони за забруднюючими речовинами в атмосферному повітрі, а саме: оксид азоту, вуглецю оксид, речовини у вигляді суспендованих твердих частинок, залізо та його сполуки, манган та його сполуки, уайт-спірит, сольвент нафта, ксилол, толуол, етилацетат, ацетон, бутилацетат, спирт бутиловий, метилацетат, стирол, кислота акрилова, пропіленгліколь, етиленгліколь, дибутилфталат, метилметакрилат, бутилметакрилат, 2-елитгексакрилат, дициклопентадієни, поліетиленгліколь, бутилакрилат.

3. Забезпечити утримання очисних та інших водогосподарських споруд і технічних пристроїв в належному стані, а також забезпечити очищення від осаду каналізаційних мереж.

4. Забезпечити виявлення і ведення первинного поточного обліку кількості типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються на основі матеріально-сировинних балансів виробництва, а також забезпечити ведення первинного поточного обліку за встановленою формою № 1 - ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари» та рефлюксної води за 1, 2, 3 квартал 2020 року, та врахувати дані рефлюксної води в державній статистичній звітності № 1 відходи «Утворення та поводження з відходами за 2020 рік» та в декларації про відходи.

5. Забезпечити здійснення заходів для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечити укладення договорів на передачу виявлених відходів лакофарбового виробництва в аварійному резервуарі зі спеціалізованим підприємством що здійснюють діяльність у сфері поводження з небезпечними відходами. А також не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах та здійснювати контроль за станом місць чи об`єктів розміщення власних відходів.

Строк виконання вказаних заходів припису визначено до 06.11.2020.

Позивач не погодився із приписом та звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Вирішуючи спір по суті, суд відзначає, що згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275 (далі - Положення № 275), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) (далі - Інспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Підпунктом 2 пункту 4 Положення № 275 передбачено, що Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема щодо наявності та додержання умов дозволів на викиди забруднюючих речовин.

Правовий статус Державної екологічної інспекції Поліського округу регулюється Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля від 07.04.2020 № 230 «Про затвердження Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції» (далі - Положення № 230).

Пунктом 1 розділу І Положення № 230 передбачено, що Державна екологічна інспекція (далі - Інспекція) відповідного округу є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюються на територію Автономної Республіки Крим, відповідних областей, міст Києва та Севастополя, внутрішні морські води, територіальне море, виключну (морську) економічну зону України, континентальний шельф України та лимани.

З огляду на наведене, Державна екологічна інспекція Поліського округу наділена повноваженнями на проведення перевірок на дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства у сфері екологічної безпеки.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Згідно зі статтею 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 877, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Абзацом 4 ч. 1 ст. 6 Закону № 877, підставами для здійснення позапланових заходів є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Відповідно до п. 7 ч. 6 ст. 7 Закону № 877-V посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Як уже зазначалося судом, на основі акту № 482 від 06.10.2020 посадовими особами відповідача було складено припис № 482 від 12.10.2020, яким зобов`язано позивача усунути порушення вимог природоохоронного законодавства шляхом виконання зазначених в ньому вимог.

Аналізуючи зміст оскаржуваного припису № 482 від 12.10.2020, суд зазначає, що вимоги припису 1-5 носять рекомендаційний характер, не містять інформації щодо конкретних порушень вимог природоохоронного законодавства та переліку дій, які необхідно виконати для усунення вказаних порушень.

При цьому, відповідно до положень ст.8 ЗУ № 877-V припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Отже, діючим законодавством у сфері здійснення державного нагляду (контролю) визначено суть припису виключно як обов`язкову письмову вимогу щодо усунення конкретних порушень норм законодавства у визначені строки.

При цьому, припис не може бути декларативним, тобто посилатися на загальні норми, яких товариство повинно дотримуватися повсякчасно протягом всієї своєї діяльності і без наявності такої вимоги контролюючого органу та повинен містити вказівки на конкретні порушення норм чинного законодавства, які виявлені в процесі перевірки, із зазначенням терміну і способів їх усунення.

Таким чином, включення до змісту припису вимог, які не спрямовані на усунення конкретних виявлених порушень законодавства, а носять загальний характер суперечить суті та меті припису як розпорядчого документу, що складається за результатами заходу державного нагляду.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 23 грудня 2020 року у справі № 815/132/17, від 12.09.2019 у справі № 440/3838/18 та від 05.06.2019 у справі № 816/581/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, зі змісту вимог в п. 1-5 припису № 482 від 12.10.2020 вбачається, що вони не є встановленими порушеннями, які зафіксовані належним чином, а є рекомендаційними та такими, які необхідно дотримуватись і в майбутньому. Вимоги такого припису є вимогами загального характеру, які не спрямовані на усунення конкретного порушення і не містять способу їх усунення з посиланням на вимоги природоохоронного законодавства.

Таким чином, суд вважає, що з урахуванням усіх обставин, які відображені у приписі, вони жодним чином не свідчать про його спрямування саме на усунення конкретних порушень природоохоронного законодавства, що в свою чергу, свідчить про невідповідність змісту такого припису визначеній законодавством меті його винесення, та є самостійною та достатньою підставою для його скасування.

Надаючи правову оцінку вимогам припису № 482 від 12.10.2020 та встановленим актом № 482 від 06.10.2020 обставинам, суд приходить до наступного висновку.

Так, пунктом 1 припису № 482 від 12.10.2020 відповідач зобов`язує позивача забезпечити здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел на підставі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Як на підставу своїх вимог, відповідач в п.1. припису № 482 від 12.10.2020 покликається на положення ч.ч.5-6 ст. 11 ЗУ № 2707.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЗУ № 2707 викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи.

Згідно до ч.6 ст.11 ЗУ № 2707 викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи.

Отже, викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин, визначених відповідно до частин 1-3 статті 11 Закону № 2707-XII, стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ «КОЛОР С.І.М.» має діючий дозвіл на викиди забруднюючих речовин від 29.08.2018 № -24.

З урахуванням цієї обставини, суд зазначає, що положення припису щодо зобов`язання отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, за наявності на час перевірки такого дозволу, є протиправним.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 09 квітня 2019 року у справі №802/819/17-а, в якій суд вказує, оскільки дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на виробничі підрозділи, які зазначені в приписі, дозвільним органом не анульовано, а тому наявні підстави для задоволення адміністративного позову.

Крім того, з дослідженого судом акту № 482 від 06.10.2020 (пункт 1) слідує, що результатами огляду території та виробничих приміщень підприємства працівниками відповідача встановлено додатково 30 не врахованих стаціонарних джерел забруднення атмосфери.

Разом з тим з акту № 482 від 06.10.2020 не вбачається, що посадові особи відповідача при проведенні вказаної перевірки дослідили та підтвердили належними доказами здійснення викидів забруднюючих речовин від вказаних об`єктів, а саме: які речовини надходять в атмосферне повітря внаслідок роботи цих об`єктів, чи є такі речовини забруднюючими, у яких обсягах здійснюються викиди забруднюючих речовин та чи справляють такі речовини прямо або опосередковано негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Також, відсутність при проведенні перевірки інструментальних вимірювань надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин із джерел викидів, які наведені в акті перевірки з метою визначення видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря із стаціонарних джерел, видів і ступенів впливу на його стан фізичних та біологічних факторів, на думку суду не дає підстав стверджувати про те, що позивач зобов`язаний отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря по таким об`єктам.

Матеріали справи не містять жодних фактичних даних про проведення лабораторних вимірювань в ході перевірки ТОВ «КОЛОР С.І.М.». Відсутні будь які інші відомості, які б свідчили про забруднення атмосферного повітря або заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу.

На підтвердження власних доводів відповідач посилається на одинадцять додаткових організованих викидів в резервуарному парку для зберігання рідкої сировини, де розміщені джерела № 25-29 (7 - дихальних клапанів від резервуарів для зберігання метилметакрилату та стиролу, 4 - дихальних клапанів від резервуарів для зберігання касторової та соєвої олії).

Судом встановлено, що відповідно до положень дозволу на викиди від 29.08.2018 № -24 резервуар для зберігання метилметакрилату - це джерело викидів № 28, резервуар для зберігання стиролу - це джерело викидів № 26. Для даних речовин встановлені нормативи граничнодопустимих викидів в зазначеному дозволі.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, що при зберіганні одного й того ж виду сировини у декількох резервуарах приймається одне умовне джерело викидів (дихальний клапан) для певного виду сировини. Ємності для зберігання, обладнані дихальними клапанами, відносяться до організованих джерел викидів, але проведення інструментально-лабораторних вимірювань на них є недоцільним. Визначення величин викидів забруднюючих речовин крізь дихальні клапани резервуарного парку виконується розрахунковим методом.

Суд погоджується з доводами позивача, що приймання одного джерела викидів для визначення величин викидів під час заповнювання резервуарів з дотриманням усіх основних факторів впливу є цілком виправданим. Тим більше, жодних обґрунтувань перевищення нормативів граничнодопустимих викидів від додатково виявлених стаціонарних джерел забруднення акт №482 від 06.10.2020 не містить.

За таких обставин, матеріалами справи не підтверджено існування додаткових семи дихальних клапанів для зберігання метилметакрилату та стиролу. Акт № 482 від 06.10.2020 року не містить жодних доказів на підтвердження описаних відповідачем обставин, зокрема відсутня фотофіксація вказаних джерел забруднення та інструментально-лабораторне вимірювання викидів з цих джерел.

Також відповідач посилається на чотири дихальні клапани від резервуарів для зберігання касторової та соєвої олії як на додаткові джерела викидів.

Проте, як вбачається зі змісту довідки від 01.10.2020 № 452 на території ТОВ «КОЛОР С.І.М.» знаходиться 4 підземних резервуарів-складів рідкої сировини в цеху лаків (плівкоутворювачів): 2 резервуари призначені для заповнення рицинової олією, 2 резервуари для заповнення соєвою олією. Згідно наданої до суду довідки від 01.10.2020 № 452 вказані резервуари ніколи не використовувалися та не використовуються у зв`язку з тим, що їх місткість становить 20 т, а обсяг річного використання у виробництві - до 2 т. Згідно довідки від 01.10.2020 за період з 30.09.17 по 30.09.20 було придбано 4750,00 кг рицинової олії. Соєва олія не закуплялася та не використовувалася у виробництві.

Отже, доводи відповідача щодо наявності чотирьох дихальних клапанів від резервуарів для зберігання касторової та соєвої олії, які є стаціонарними організованими джерелами викидів, не знайшли свого підтвердження.

Далі по змісту п. 1 акту № 482 від 06.10.2020 відповідач посилається на сім додаткових організованих викидів в резервуарному парку для зберігання рідкої сировини, де розміщені джерела № 30-35 (7 - дихальних клапанів від резервуарів для зберігання ксилолу, толуолу, ацетону, бутилацетату та іншої рідкої сировини).

Суд критично оцінює описане відповідачем правопорушення, оскільки формулювання відповідача «7 - дихальних клапанів від резервуарів для зберігання ксилолу, толуолу, ацетону, бутилацетату та іншої рідкої сировини» не дає можливість ідентифікувати об`єкти, про які вказано в акті № 482 від 06.10.2020.

Тим більше, дозволом № -24 від 29.08.2018 для ксилолу передбачено джерело викидів № 32 (дихальний клапан для зберігання рідкої сировини), для толуолу - №34, для ацетону - №30, № 31 - для бутилацетату, що спростовує висновки відповідача про додатково виявлені джерела організованих викидів, оскільки вказані джерела викидів зафіксовані у дозволі на викиди № -24 від 29.08.2018.

При цьому, відповідачем не вказано які саме джерела ним зазначаються під формулюванням «іншої рідкої сировини». Такі дії відповідача щодо опису виявлених порушень мають ознаки формального підходу до проведення перевірки, що впливає на законність та обґрунтованість дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Судом враховано аргументи позивача про наявність законсервованих та запломбованих резервуарів на території підприємства. Зокрема, відповідно до акту про використання та консервування резервуарів резервуарного парку від 02.11.2020 резервуари № 4/р та № 5/р для зберігання Solvesso 100 та Solvesso 150; № 6/р, № 6а/р, №8/р для зберігання уйат-спіриту, законсервовано на необмежений термін та запломбовано; № 9/р та № 11/р для зберігання етилацетату, № 10/р для зберігання метилацетату, № 12/р для зберігання бутилглікольацетату, № 13/р для зберігання ацетону законсервовано на необмежений термін, дані резервуари запломбовані.

Відтак, суд приходить до висновку, що доводи відповідача про існування вісімнадцяти додаткових організованих джерел викидів не підтверджені матеріалами справи.

Щодо неорганізованих викидів (12 джерел) суд зазначає наступне.

Дозволом № -24 від 29.08.2018 встановлено, що джерело викидів № 13 - це неорганізовані джерела викидів забруднюючих речовин.

Пунктом 2.8. дозволу № -24 від 29.08.2018 передбачено наступні вимоги до неорганізованих джерел викидів забруднюючих речовин: при виконанні електрозварювальних робіт необхідно дотримувати вимоги ГОСТ 12.1.004-91; використовувати малотоксичні зварювальні матеріали; зварювальні матеріали повинні мати сертифікат заводу - виготовлювача, який стверджує їх якість та відповідність вимогам стандартів; газозварювальні пальники, шланги, редуктори, вентилі повинні знаходиться у справному стані; для зниження тиску газу, який подається по шлангах із газобалонів на різаки і пальники, кожен балон повинен бути оснащений відповідними редукторами; максимально допустимий робочий тиск при зовнішній температурі +20С: кисневих балонів - 150 кгс/см2, пропанових - не більше 16 кгс/см2; для зварювання повинні застосовуватись гумовотканні шланги, розраховані на тиск до 10 кгс/см2. Шланги повинні використовуватись тільки за призначенням. Довжина шлангів для газового різання не повинна перевищувати 20 м.

Судом з`ясовано, що акт перевірки позапланової перевірки від 06.10.2020 не містить відомостей про порушення вказаних приписів, встановлених дозволом № -24 від 29.08.2018.

Здійснюючи оцінку доводам відповідача, суд вказує, що гараж-склад на 7 боксів (виїзд-в`їзд) для виконання електрозварювальних робіт та стоянки транспортних засобів не може прирівнюватися до семи окремих неорганізованих джерел викидів забруднюючих речовин.

Відповідно до п. 1.14.5 «Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 № 7 (далі - Інструкція), стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об`єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.

При цьому, неорганізоване джерело викидів - джерело, з якого викиди надходять в атмосферу у вигляді ненаправлених потоків газопилової суміші від джерел забруднення неоснащених спеціальними спорудами для відведення газів газоходами, трубами та іншими спорудами.

Відповідно до судової практики, прикладом якої може слугувати правова позиція викладена у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2018 у справі №820/3675/18, відповідно до якої гаражні бокси, гаражі та автостоянка не є стаціонарним джерелом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря у розумінні статті 11 закону України «Про охорону атмосферного повітря» і, як наслідок обов`язок отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря щодо цих об`єктів відсутній.

Щодо відкритого складу для зберігання щебню, відкритого складу для зберігання тари з бутанолу та іншої рідкої сировини, складу для зберігання розчинників Solresso 100, складу для зберігання сипучих матеріалів карбонату кальцію, піску та інших хімічних речовин; складу для зберігання використаної тари з фарби та інших хімічних речовин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» передбачено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Враховуючи положення зазначених норм діючого законодавства, суд приходить до висновку, що для констатації порушення умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря повинні бути встановлені наступні обставини: підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо здійснюють викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; такі речовини або їх суміші дійсно є забруднюючими (наявні у Переліку найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 №1598, або наявні докази, що речовини можуть прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища); викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відбуваються без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Водночас, суд зазначає, що в акті № 482 від 06.10.2020 не вказано і жодним доказом при розгляді справи не підтверджено, які речовини надходять в атмосферне повітря внаслідок роботи цих об`єктів, чи є такі речовини забруднюючими, в яких обсягах здійснюються викиди забруднюючих речовин, не визначено тип та хімічний склад забруднюючої речовини.

Також судом встановлено, що під час проведення перевірки не було вчинено дій щодо відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань, не проводились дослідження чи експертиз, для з`ясування чи дійсно здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з вказаних в акті джерел викидів.

Судом також було встановлено, що зазначені джерела викидів відсутні у Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин, затверджених Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.08.2004 №317.

Надалі по змісту п.1 акту № 482 від 12.10.2020 відповідач зазначає, що проведений згідно вимог Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві (затверджено наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 № 7 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.1995 за № 61/597) для отримання підприємством ТОВ «Колор С.І.М.» дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за 2017-2018 не проводився.

Пунктом 4 Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302 ( 302-2002-п), передбачено, що суб`єкт господарювання, у разі звернення із заявою для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, зобов`язаний проводити інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання.

З аналізу змісту п. 4 Порядку (302-2002-п) вбачається, що метою такої інвентаризації є облік стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря видів та обсягів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Повторна інвентаризація викидів, у разі, якщо технологія не змінилася, буде означати здійснення подвійної роботи завідомо без будь-яких нових відомостей стосовно зміни технологічних регламентів та режимів роботи обладнання, параметрів джерел утворення або викидів, якісних та кількісних характеристик забруднюючих речовин.

Отже, при переоформленні дозволу на викиди забруднюючих речовин у атмосферне повітря, у разі, якщо технологія чи інші технічні параметри не змінилися, здійснювати повторну інвентаризацію викидів суб`єкт господарювання, відповідно до чинного законодавства, не зобов`язаний.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що п. 1 припису № 482 від 12.10.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Пунктом 2 припису № 482 від 12.10.2020 року зобов`язано позивача забезпечити виконання вимог передбачених умовами дозволу № -24 від 29.08.2018 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ «Колор С.І.М.».

При здійсненні оцінки даної вимоги припису судом враховано висновки, які викладені в п. 2 акту № 482 від 06.10.2020.

Згідно зі статтею 29 ЗУ № 2707 виробничий контроль за охороною атмосферного повітря здійснюється підприємствами, установами, організаціями та громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності в процесі їх господарської та іншої діяльності, якщо вона справляє шкідливий вплив на стан атмосферного повітря.

Судом встановлено на підставі наданих доказів, що ТОВ «КОЛОР С.І.М.» постійно проводиться інструментально-лабораторний контроль стаціонарних джерел викидів, зокрема, вимірювальною лабораторією ДУ «Рівненським обласним лабораторним центром» Міністерством охорони здоров`я України. У червні, серпні місяці поточного року проведено лабораторний контроль викидів забруднюючих речовин на межі нормативної санітарно-захисної зони 300 м, що підтверджується протоколами від 18.06.2020 № 22 (379-396), № 22 (397-405), № 22 (361-378), №23 (406-423), № 23 (424-432), від 05.08.2020 №36(643-660).

Таким чином, позивачем виконуються приписи пунктів 2.5.,2.5.1-2.5.5. умов дозволу № -24 від 29.08.2018, шляхом забезпечення періодичного моніторингу.

Суд зазначає, що порядок здійснення державного моніторингу навколишнього природного середовища визначається Кабінетом Міністрів України.

Моніторинг у галузі охорони атмосферного повітря врегульовано ст. 32 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря», якою визначено, що моніторинг у галузі охорони атмосферного повітря проводиться з метою отримання, збирання, оброблення, збереження та аналізу інформації про викиди забруднюючих речовин та рівень забруднення атмосферного повітря, оцінки та прогнозування його змін і ступеня небезпечності та розроблення науково обґрунтованих рекомендацій для прийняття рішень у галузі охорони атмосферного повітря.

З метою методичного забезпечення створення та експлуатації автоматизованих систем екологічного контролю і моніторингу об`єктів підвищеної екологічної небезпеки Міністерством охорони навколишнього природнього середовища було прийнято наказ № 148 від 27.03.2009 «Про затвердження Правил створення та експлуатації автоматизованих систем екологічного контролю і моніторингу об`єктів підвищеної екологічної небезпеки та Регламенту створення та функціонування автоматизованих систем екологічного контролю і моніторингу об`єктів підвищеної екологічної небезпеки» (далі також Правила № 148).

Пунктом 4 Регламенту наказу № 148 створення та функціонування автоматизованих систем екологічного контролю і моніторингу (АСЕКМ) торкається об`єктів підвищеної екологічної небезпеки (ОПЕН).

Пунктом 3.2.1 Правил № 148 передбачено, що мета створення АСЕКМ ОПЕН полягає у забезпеченні можливості організації безперервного автоматизованого контролю, аналізу і оцінки інформації про екологічний стан ОПЕН та їх вплив на навколишнє природне середовище в режимі поточного часу; організації надання оперативної та достовірної інформації щодо джерел та чинників екологічної небезпеки для керівництва підприємств, органів державного контролю за станом НПС, органів державного управління, місцевого самоврядування та громадськості.

Із системного аналізу вищевказаних нормативно-правових актів вбачається що здійснення моніторингу торкається саме об`єктів підвищеної екологічної небезпеки (ОПЕН).

При цьому, ТОВ «КОЛОР С.І.М.» відсутнє в Переліку суб`єктів господарювання, які є найбільшими забруднювачами довкілля в Україні по викидах в атмосферне повітря, по скидах забруднених стічних вод у водні об`єкти найбільшими забруднювачами довкілля по обсягу утворення відходів, який розміщено на сайті Мінприроди України.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що ТОВ «КОЛОР С.І.М.» не відноситься до об`єктів підвищеної екологічної небезпеки та відсутнє в Переліку суб`єктів господарювання, які є найбільшими забруднювачами довкілля в Україні, тому покладення обов`язку по здійсненню безперервного автоматизованого контролю є протиправним.

Щодо вимоги п. 2 припису, якою вказано забезпечити у повному обсязі проведення власними силами постійного контролю (до встановленого терміну зазначеним у даному приписі та постійно протягом року) за станом забруднення атмосферного повітря населених місць на межі санітарної-захисної зони за забруднюючими речовинами в атмосферному повітрі, а саме: оксид азоту, вуглецю оксид, речовини у вигляді суспендованих твердих частинок, залізо та його сполуки, манган та його сполуки, уайт-спірит, сольвент нафта, ксилол, толуол, етилацетат, ацетон, бутилацетат, спирт бутиловий, метилацетат, стирол, кислота акрилова, пропіленгліколь, етиленгліколь, дибутилфталат, метилметакрилат, бутилметакрилат, 2-елитгексакрилат, дициклопентадієни, поліетиленгліколь, бутилакрилат:

Така вимога не може вважатися приписом, бо не містить вимог щодо усунення конкретних порушень. Будь-які порушення при цьому не встановлені.

Також суд вважає безумовною підставою для скасування п.2 оскаржуваного припису визначення у ньому строку його виконання «до 06.11.2020 року та постійно протягом року».

Законом України № 877-V припис визначений як обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Вказане свідчить про неприпустимість винесення припису з постійним терміном виконання та вказівкою на дотримання загальних норм чинного законодавства, що в свою чергу призведе до втручання у господарську діяльність товариства та створить підстави для постійних позапланових перевірок останнього.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №804/7878/14, в якому суд вказав, що встановлення строку «постійно» не відповідає нормам природоохоронного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, кожна вимога у приписі контролюючого органу повинна бути належним чином сформульованою, загальнозрозумілою і обов`язковою, тобто чітко зазначене допущене порушення та строк його усунення.

Щодо того, що на території підприємства, промплощадках та в гаражах ТОВ «Колор С.І.М.» за адресою вул. Центральна, 38, смт. Клевань, Рівненський район, Рівненська область, 25312, розміщені пересувні джерела, а саме транспортні засоби (легкові, вантажні та спеціалізовані для проведення розмітки доріг), рух яких супроводжуються викидом в атмосферу забруднюючих речовин, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Колор С.І.М.» є власником 14 одиниць техніки з них - 3 одиниці експлуатується підприємством, 11- передано в оренду, що підтверджується довідкою від 29.09.2020 № 443 та договорами оренди № 340/1/О від 19.11.2019, № 14/08/1 від 14.08.2020, № 195/1/О від 13.07.2020, що унеможливлює контроль позивача над ними.

Зміст самого поняття припису свідчить про те, що відображені у ньому вимоги мають бути спрямовані саме на усунення виявлених порушень. Тобто, не можливо усунути ті порушення, які не існували.

Тому суд звертає увагу, що як вбачається зі змісту акта перевірки та безпосередньо припису, відповідачем зазначено, що в ході виробничої діяльності підприємством здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, які не врегульовані положеннями дозволу на викиди.

Водночас, суд зауважує, що відповідач вказує на низку порушень, проте на підтвердження власних доводів не здійснено жодного відбору зразків та/або інструментально - лабораторних вимірювань, що свідчить про безпідставність висновків відповідача викладених як в акті перевірки від 06.10.2020 року, так і у приписі від 12.10.2020 року.

Абзацом 4 ч. 1 ст. 8 Закону України № 877 визначено, що орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, в тому числі, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом.

При цьому, суд зазначає, що враховуючи передбачене законом право Держінспекції застосовувати інструментально - лабораторний контроль саме під час проведення перевірки, то з цього випливає однозначний висновок, що встановити наявність/відсутність порушень (чи здійснює джерело викиди, чи утворюються відходи і т.д.) можливо лише в реальному часі (шляхом інструментально - лабораторних досліджень).

Проте, на підтвердження обставин, які викладені в п.2 акту № 483 від 06.10.2020 та п.2 припису від 12.10.2020, відповідачем не додано жодних доказів, які б доводили суду фактичне існування описаних порушень.

В цьому контексті, суд критично оцінює посилання третьої особи на висновок експерта ОСОБА_1 з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Як вбачається зі змісту даного висновку, експертний висновок був складений та підписаний кваліфікованим спеціалістом експертом-екологом Бакараєвим Олександром Анатолійовичем.

Відповідно до положень частини 1 статті 68 Кодексу адміністративного судочинства України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи.

Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому Законом України «Про судову експертизу».

Проте, ФОП ОСОБА_1 не є судовим експертом, відомості про нього відсутні в реєстрі атестованих судових експертів. Крім того, висновок складений без дати та експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий експертний висновок.

Висновок експерта не є належним та допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду.

При цьому суд враховує висновки, які викладені у постанові Великої Палати від 18 грудня 2019 року № 522/1029/18.

Тому суд визнає вказаний доказ недопустимим.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що п.2 припису № 482 від 12.10.2020 теж підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Пунктом 3 припису № 482 від 12.10.2020 виставлено вимогу забезпечити утримання очисних та інших водогосподарських споруд і технічних пристроїв в належному стані, а також забезпечити очищення від осаду каналізаційних мереж.

Відповідно до п. 6 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані: утримувати в належному стані зони санітарної охорони джерел питного та господарсько-побутового водопостачання, прибережні захисні смуги, смуги відведення, берегові смуги водних шляхів, очисні та інші водогосподарські споруди та технічні пристрої.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що всупереч вимогам ч. 6 ст. 7 Закону в акті перевірки немає посилання на порушення відповідної вимоги законодавства. Посилання відповідача на вимоги п. 6 ст. 44 Водного кодексу України суд вважає неприйнятними, оскільки останні містять загальні вимоги до обов`язків водокористувачів.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем укладено договори приймання стічних вод від 01 травня 2013 року та від 02 грудня 2020 року, якими встановлено відповідальну особу за утримання каналізаційної мережі в належному стані.

Суд приходить до висновку, що п.3 припису № 482 від 12.10.2020 носить рекомендаційний характер та не спрямований на усунення конкретного порушення норм природоохоронного законодавства, відтак підлягає скасуванню.

Пунктом 4 припису № 482 від 12.10.2020 зобов`язано забезпечити виявлення і ведення первинного поточного обліку кількості типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються на основі матеріально-сировинних балансів виробництва, а також забезпечити ведення первинного поточного обліку за встановленою формою № 1 - ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари» та рефлюксної води за 1, 2, 3 квартал 2020 року, та врахувати дані рефлюксної води в державній статистичній звітності № 1 відходи «Утворення та поводження з відходами за 2020 рік» та в декларації про відходи.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про відходи» державному обліку та паспортизації підлягають в обов`язковому порядку всі відходи, що утворюються на території України і на які поширюється дія цього Закону. Державний облік та паспортизація відходів здійснюються упорядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Система і форми звітності, порядок надання і використання відповідної інформації про відходи, а також порядок перегляду їх номенклатури розробляються на основі державного класифікатора відходів і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики, за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища та інших заінтересованих центральних органів виконавчої влади.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1999 № 2034 (надалі також Порядок № 2034), державний облік відходів ґрунтується на даних спостережень за утворенням відходів та здійсненням операцій поводження з ними і включає ведення первинного обліку відходів та державної статистичної звітності про них. Первинний облік відходів ведуть підприємства відповідно до типових форм первинної облікової документації (картки, журнали, анкети) з використанням технологічної, нормативно-технічної, планово-економічної, бухгалтерської та іншої документації. Відомості для первинного обліку відходів, що заносяться до зазначених документів, обумовлюються системою показників, необхідних для заповнення форм державної статистичної звітності та ведення паспорта відходів.

Пунктом «г» частини першої статті 17 Закону України «Про відходи» встановлено, що суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 07.07.2008 № 342 затверджено типову форму первинної облікової документації № 1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари» (пункт 1).

Згідно пункту 3 зазначеного вище наказу первинний облік за типовою формою та Інструкцією, затвердженими цим наказом, здійснюється юридичними особами всіх форм власності, видів економічної діяльності та організаційно-правових форм господарювання, фізичними особами-підприємцями, у діяльності яких утворюються відходи та використовуються пакувальні матеріали й тара.

Враховуючи те, що під час судового розгляду відповідачем не надано доказів того, які саме відходи утворюються від провадження господарської діяльності позивача і чи утворюються вони взагалі, суд дійшов висновку, що даний пункт оскаржуваного припису є таким, що не відповідає чинному законодавству.

Пунктом 5 припису № 482 від 12.10.2020 зобов`язано здійснювати заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечити укладення договорів на передачу виявлених відходів лакофарбового виробництва в аварійному резервуварі зі спеціалізованим підприємством що здійснюють діяльність у сфері поводження з небезпечними відходами. А також не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах та здійснювати контроль за станом місць чи об`єктів розміщення власних відходів.

Судом встановлено, що позивачем укладено договір № 136/0608-20 від 06 серпня 2020 року з ТОВ «Промислова компанія «Екосфера» щодо здійснення операцій по збиранню, перевезенню, зберіганню для подальшої утилізації або знешкодження відходів.

Таким чином, позивач здійснює заходи щодо утилізації відходів, передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам, організаціям, які займаються збиранням, обробленням і утилізацією відходів, а відтак вищезазначені вимоги припису є безпідставними.

Вимога щодо того, щоб не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах та здійснювати контроль за станом місць чи об`єктів розміщення власних відходів не вказує на існування конкретного порушення, а позивача фактично зобов`язує позивача постійно утримуватись від вчинення певних дій та не містять будь-якого терміну його виконання, а тому не відповідає нормам природоохоронного законодавства.

Відтак, суд приходить до висновку, що п.5 припису № 482 від 12.10.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів відповідача про відсутність предмету позову, оскільки термін дії виконання пунктів припису № 482 від 12.10.2020 року закінчився, суд зазначає наступне.

На час звернення позивача до суду 19.10.2020 термін виконання вимог припису № 482 від 12.10.2019 не закінчився. Крім того, дата «06.11.2020 року» є не строком закінчення дії припису, а терміном, в який відповідачем приписано усунути виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства.

Суд зауважує, що невиконання або неналежне виконання пунктів припису породжує наслідки для суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

За таких обставин, припис № 482 від 12.10.2020 і на даний час створює певні зобов`язання для позивача у справі.

Також суд зазначає, що ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року у справі № 460/7738/20 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Державної екологічної інспекції Поліського округу від 12.10.2020 №482 до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду адміністративної справи №460/7738/20.

Отже, у суду відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмету позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність винесення спірного припису, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Колор С.І.М." (вул. Центральна, 38,смт. Клевань, Рівненський район, Рівненська область,35312, ) до Державної екологічної інспекції Поліського округу (вул. Леха Качинського, буд.12А, м. Житомир, 10014, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Клеванська селищна рада (вул. І. Франка, 20, смт Клевань, Рівненський район, Рівненська область, ), задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції Поліського округу щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства №482 від 12 жовтня 2020 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колор С.І.М." (вул. Центральна, 38,смт. Клевань,Рівненський район, Рівненська область,35312, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції Поліського округу (вул. Леха Качинського, буд.12А, м. Житомир, 10014, ) судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 15 квітня 2021 року

Суддя В.В. Щербаков