Справа № 240/1457/21
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/1457/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відносно неповного нарахування та неповної виплати в день звільнення заробітної плати, що складається з вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, як працівнику, який працює в зоні гарантованого добровільного відселення у кількості 2 календарних днів за період роботи з 26 липня 2020 року до 18 листопада 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити решту заробітної плати на день звільнення, що складається з вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, як працівнику, який працює в зоні гарантованого добровільного відселення у кількості 2 календарних днів за період роботи з 26 липня 2020 року до 18 листопада 2020 року в розмірі - 10450,47 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести нарахування та виплату середньої заробітної плати за весь час затримки по день фактичного розрахунку, визначивши при цьому розмір середньої заробітної плати на рівні 18579,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що був звільнений з посади начальника Овруцького відділення обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців, з припиненням державної служби. При звільненні йому не було виплачено належних сум, а саме: заробітної плати, що складається з вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, як працівнику, який працює в зоні гарантованого добровільного відселення у кількості 2 календарних днів за період роботи з 26 липня 2020 року до 18 листопада 2020 року. Вказані дії відповідача слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у строк не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

15 березня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов вх. №12709/21, в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити. На обґрунтування заперечень зазначив, що Управління при звільненні позивача забезпечило виплату йому усіх належних сум, у строки, що визначені нормами Кодексу законів про працю України та Порядку №100.

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника Овруцького відділення обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідно до наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.11.2020 №1414-0 на підставі пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87 «Про державну службу» у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців, з припиненням державної служби (а.с.12).

У зв`язку із невиплатою йому належних сум при звільненні, позивач звернувся до відповідача 29.12.2020 із вимогою про погашення заборгованості. Вимога отримана відповідачем 30.12.2020 (а.с.8-9).

30.01.2021 позивачу була надана відповідь за №904-21148/К-05/8-0600/21 від 28.01.2021 (а.с.18-19), відповідно до змісту якої ГУ ПФУ в Житомирській області повідомляло позивача про виплату йому усіх належних сум при звільненні.

Позивач, вважаючи, що ГУ ПФУ в Житомирській області допустило порушення законодавства про оплату праці, звернувся з позовом про стягнення на його користь сум заробітної плати.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить з наступного.

Частина 1статті 47 Кодексу законів про працю України передбачає, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Згідно з статтею 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористану відпустку та виплати вихідної допомоги розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку №100 обчислення середньої зарплати для виплати компенсації за невикористану відпустку здійснюється, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

При цьому, перелік виплат, які не враховуються під час обчислення середньої зарплати, в тому числі для виплати компенсації за невикористані відпустки, виплати вихідної допомоги, зазначені в пункті 4 Порядку №100. До таких виплат належать і одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Отже, матеріальна допомога не включається до розрахунку середнього заробітку як незарплатного (разового характеру, що надається окремим працівникам у зв`язку із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання), так і зарплатного характеру (що має ознаку систематичності, надана всім або більшості працівників на оздоровлення, тощо).

В порушення зазначених норм чинного законодавства, вимога позивача про погашення заборгованості містить розрахунок грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, як працівнику, який працює в зоні гарантованого добровільного відселення у кількості 2-х календарних днів виходячи із виплат за останні за 13 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати такої компенсації. Також, як і для обчислення виплати грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку так і для обчислення вихідної допомоги позивачем до розрахунку взято до уваги одноразові виплати, які не враховуються під час обчислення середньої заробітної плати.

Відповідно до наказу про звільнення №1414-0 від 18 листопада 2020 року позивачу проведено обчислення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, як працівнику, який працює в зоні гарантованого добровільного відселення у кількості 2-х календарних днів: так, у листопаді 2019 року нараховано - 16469,56 грн за 30 днів; у грудні 2019 року нараховано 20659,92 грн за 30 днів; у січні 2020 року нараховано - 16503,50 грн за 29 днів; у лютому 2020 року нараховано 15446,00 грн за 29 днів; у березні 2020 року нараховано 15546,00 грн за 30 днів; у квітні 2020 року нараховано 15696,56 грн за 29 днів; у травні 2020 року нараховано - 15663,10 грн за 29 днів; у червні 2020 року нараховано 16603,50 грн за 28 днів; у липні 2020 року нараховано 14488,50 грн за 31 день; у серпні 2020 року нараховано 15027,41 грн за 30 днів; у вересні 2020 року нараховано 16103,20 грн за 30 днів; у жовтні 2020 року нараховано 15898,50 грн за 30 днів, всього нараховано 194105,75 грн за 355 днів.

Середньоденний заробіток позивача становить 546,78 грн.

Відповідно, за 2 календарні дні сума компенсації становить 1093,56 грн (546,78 х 2 =1093,56).

Порядком використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №936 від 20.09.2005 (далі - Порядок №936) визначено механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, головним розпорядником яких є Мінпраці.

Пунктом 2 Порядку №936 визначено, що розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються Міністерство праці та соціальної політики Автономної Республіки Крим, головні управління праці та соціального захисту населення обласних, Головне управління соціального захисту населення Київської міської, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської, управління (відділи) праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад, Фонд соціального захисту інвалідів.

Порядком №936 також визначено, що соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 6-13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями, відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Уповноважений орган перевіряє, реєструє, обліковує розрахунки та подає органам Казначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків, що провадяться в установленому законодавством порядку.

Враховуючи зазначене, виплату нарахованої суми компенсації за невикористану відпустку, як працівнику, який працює в зоні гарантованого добровільного відселення в сумі 1093,56 грн проведено після її відшкодування Управлінням соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради 20 січня 2021 року.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи для виплати вихідної допомоги здійснюється відповідно до пункту 8 Порядку №100 та провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Для того, щоб визначити середню заробітну плату за останні два місяці роботи, потрібно помножити середньоденний заробіток на число робочих днів за розрахунковий період. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Таким чином, при розрахунку вихідної допомоги використані наступні дані заробітку позивача: за вересень 2020 року 7226,61 грн, за фактично відпрацьовані 10 днів; за жовтень 2020 року 15898,50 грн за фактично відпрацьований 21 день; всього в сумі 23125,11 грн за фактично відпрацьований 31 день.

Середньоденне нарахування становить: 23125,11/31 = 745,97 грн.

Середня кількість робочих днів становить: вересень - 22 робочих дні + жовтень - 21 робочий день = 43/2 = 21,5 робочих дні.

Сума до виплати складає: 745,97 х 21,5 = 16038,35 грн; 16038,35 х 2 = 32076,71 грн.

Виплату вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат у сумі 32076,71 грн позивачу проведено 18 листопада 2020 року.

Крім того, сума 33170,27 грн це нарахована сума вихідної допомоги і компенсація за невикористану відпустку (ЧАЕС), з якої утримано податки.

Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України доведено правомірність своїх дій, та відсутність фактів порушення з боку ГУ ПФУ в Житомирській області як при оплаті праці позивача під час роботи, так і при здійсненні розрахунку при звільненні, тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Решта доводів сторін не приймаються судом через їх необґрунтованість.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України та негайного виконання рішення суду відповідно до статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судом не розглядається питання встановлення судового контролю та негайного виконання рішення суду.

Зважаючи на відсутність документально-підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі та відмову у задоволенні позову, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін