Справа № 420/1987/21
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1987/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 70% від отримуваної суддівської винагороди та скасування протоколи/розпорядження Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про перерахунок пенсії від 17.09.2020р. та від 12.11.2020р. в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 70 відсотків, як незаконних; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 у стаж роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби - 2 роки 15 днів та навчання на денному відділенні юридичного факультету Одеського державного університету ім. І.І.Мечникова - 02 роки 05 місяців, а з урахуванням стажу роботи судді 30 років 08 місяців 07 днів, визначивши загальний суддівський стаж - 35 (тридцять п`ять) років 1 місяць 22 дня; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020р. у розмірі 90% від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Ухвалою судді від 17.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він з 13.12.2016р. отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, що було призначено відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI, в редакції яка була чинна на час його виходу у відставку. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020р. по справі № 420/6188/20 визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій №16 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №2522 від 16.03.2020р. про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 16.03.2020р. та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 10.03.2020р. №06-21/269/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020р., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На виконання вказаного рішення суду протоколом/розпорядженням від 17.09.2020р., а у подальшому і від 12.11.2020, у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, позивачу двічі було визначено розмір довічного грошового утримання 156 336,25 грн., починаючи з 01.10.2020р. та з 12.11.2020р., виходячі із загального процентного розрахунку пенсії від заробітку 70% та лише з урахуванням роботи на посаді суді 30 років 8 міс. 7 днів. Отже, як зазначив позивач, рішення суду відповідачем виконано частково, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не перерахувало та не виплатило щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020р. по 31.09.2020р. Позивач вказав, що він звернувся до відповідача із відповідною заявою про належне виконання рішення, однак відповідач вимоги про зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу, календарного періоду проходження строкової військової служби та перерахунку розміру довічного грошового утримання у розмірі 80% чи 90% від заробітку працюючого судді були, на думку позивача, безпідставно відхилені. Позивач, посилаючись на норми діючого законодавства, практику ЄСПЛ та рішення Конституційного Суду України зазначив, що протоколи/розпорядження відповідача від 17.09.2020р. та від 12.11.2020р. в частині визначення розміру щомісячного довічного утримання 70% від отримуваної суддівської винагороди, відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді суді половини строку навчання на денній формі на юридичному факультеті державного університету, календарного періоду проходження строкової військової служби та відмова у визначенні відсоткового розміру довічного грошового утримання 90% чи 80% є протиправними, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

02.03.2020р. до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020р. у справі №420/6188/20 виконано в порядку встановленому чинним законодавством та у межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої пенсії буде здійснена невідкладно після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Поряд з цим, відповідач вказав, що оскільки у рішенні суду відсоток суддівської винагороди для виплати довічного грошового утримання судді у відставці не зазначено та стаж роботи позивача на посаді судді становить 30 років 8 місяців, перерахунок проведено з урахуванням п. 3 ст. 142 розділу X Закону №1402 та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020р. № 2-р/2020.

02.03.2021р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказав, що, на його думку, доводи у відзиві жодним чином не спростовують аргументи позовної заяви та просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є суддею у відставці Апеляційного суду Одеської області (Одеський апеляційний суд), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

16.03.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року № 06-21/269/2020.

Рішенням №2522 від 16.03.2020р. Відділ з питань перерахунків пенсій №16 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовив у проведенні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 16.03.2020р., оскільки відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням рішення Конституційного Суду від 18.02.2020 року № 2-р/2020.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020р. по справі №420/6188/20 було задоволено позов ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано рішення Відділу з питань перерахунків пенсій №16 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 2522 від 16.03.2020р. про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 16.03.2020 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 10.03.2020р. № 06-21/269/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020р., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020р. по справі №420/6188/20 здійснено Центральним об`єднаним управлінням ПФУ в м.Одесі перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 із розрахунку страхового стажу - 43 роки та стажу судді - 30 років, із визначенням загального проценту розрахунку пенсії від заробітку -70% про що свідчить протокол/розпорядження щодо перерахунку пенсії від 17.09.2020р. (а.с.46), та у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020р. по справі №420/6188/20 із розрахунку страхового стажу - 43 роки та стажу судді - 30 років, із визначенням загального проценту розрахунку пенсії від заробітку -70%, про що свідчить протокол/розпорядження щодо перерахунку пенсії від 12.11.2020р. (а.с.47).

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 26.10.2020р. про зарахування до стажу роботи на посаді судді: служби в Радянській Армії та навчання на денному відділенні юридичного факультету Одеського державного університету ім. І.І. Мечнікова та, відповідно, із визначенням 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді (а.с.41-42).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.11.2020р., на звернення ОСОБА_1 , повідомлено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020р. по справі №420/6188/20 виконано у повному обсязі, а щодо розрахунку стажу на посадах судді, роз`яснено, що до стажу роботи судді зараховується робота на посадах, визначених ст.137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (а.с.43-44).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016 р.

За приписами ч.1 ст.142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (ч. 2 ст. 142 Закону №1402-VI).

Частиною 4 та 5 ст. 142 Закону №1402-VI передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначалось, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017р. отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Законом України від 16.10.2019 року №193-IX Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування, який набрав чинності 07.11.2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Відповідно до п.24 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлений розмір посадового окладу судді, який з 1 січня 2020 року становить:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 % суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Згідно з ч.1 ст.91 Закону України від 13.07.2017р. № 2136-VIII Про Конституційний Суд України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 р. №2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

При цьому, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня з дати ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Отже, саме з 19.02.2020 р., наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно Закону № 1402-VIII.

Судом встановлено, що ГУ ПФУ в Одеській області на виконання рішення суду від 14.08.2020р. з урахуванням стажу роботи на посаді судді (30 років 9 місяців 22 дні) ОСОБА_1 з 19.02.2020р. здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70 % (50%+10*2) суддівської винагороди згідно довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року № 06-21/269/2020.

Відповідно до ч. 1 ст.137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Абзацом 4 п. 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992р. №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст. 1 вказаного Указу Президента України, питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 р. № 545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 р. № 545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. № 865 (865-2005-п) Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів доповнено абзацом такого змісту: До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.

У відповідності до п. 11 Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453- VI Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон № 2453), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Тобто із системного аналізу вказаних вище норм вбачається, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України відносяться в даному випадку, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у періоди з:

- з 09.11.1971р. по 23.11.1973р. ОСОБА_1 проходив службу в Радянській армії (2 роки 14 днів);

-з 01.09.1980р. по 01.07.1985р. навчався на денній формі на юридичному факультеті вищого навчального закладу, що становить та половина строку навчання становить 2 роки 5 місяців.

Вказані періоди відповідачем не зараховано до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання місячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 47 Закону № 2453-VІ незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Також, в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституцій України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, статті 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про Закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Так, згідно із пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року Комітету Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки - "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці".

Отже, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання.

Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Таким чином, враховуючи положення норм законодавства, яке діяло на момент виходу позивача у відставку, та беручи до уваги те, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності суддів, суд дійшов висновку, що до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді судді -30 років 8 місяців 7 днів слід враховувати весь календарний період проходження строкової служби (2 роки 15 днів), половину строку навчання у вищому навчальному закладі (2 роки 5 місяців).

Суд вважає, що не зарахування до відповідного стажу роботи на посаді судді, половини строку навчання за денною формою, періоду проходження військової служби є протиправним.

Аналогічна правова позиція зроблена Верховним Судом у постанові №308/6953/17 від 06.03.2018 р. та №725/5463/16-а від 09.11.2018 р.

Відтак, загальний стаж роботи позивача, який дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці становить повних 35 років.

Враховуючи вищевикладене та те, що суд прийшов до висновку про безпідставність неврахування до судівського стажу служби в Радянській армії та навчання на денній формі на юридичному факультеті вищого навчального закладу, внаслідок чого безпідставно зменшено ОСОБА_1 відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 70 %, суд, керуючись положеннями ст.5 КАС України, вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправними та скасування протоколу/розпорядження Центрального об`єднаного управління ПФУ в м.Одесі від 12.11.2020р. в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 70 % від отримуваної судівської винагороди та протоколу/розпорядження Центрального об`єднаного управління ПФУ в м.Одесі від 12.11.2020р. в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 70 % від отримуваної судівської винагороди та відповідно зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , у стаж роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби - 2 роки 14 днів та навчання на денному відділенні юридичного факультету Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова - 02 роки 05 місяців.

Щодо оскарження позивачем дій відповідача в частині зменшення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 70%, судом встановлено наступне.

Як вже було зазначено вище, чинним Законом №1402-VIII визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII);

- базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч.ч. 3, 4 ст.135 Закону №1402-VIII).

Враховуючи положення ч.2 ст.142 Закону №1402-VIII та суддівський стаж позивача (35 років), з 19.02.2020р. щомісячне довічне грошове утримання позивача має розраховуватися, виходячи з 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50%+15*2).

При цьому суд зазначає, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення ст.22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону, чинного на час виходу судді у відставку.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо зменшення ОСОБА_1 , відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 70 % від отримуваної суддівської винагороди та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020р. у розмірі 80 % від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Поряд з цим, враховуючи те, що з 19.02.2020р. щомісячне довічне грошове утримання позивача має розраховуватися, виходячи з 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з вищенаведених підстав, позовні вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020р. в розмірі 90 % від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, є такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожний доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за другу вимогу позивача не стягувався, суд вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати протокол/розпорядження Центрального об`єднаного управління ПФУ в м.Одесі від 17.09.2020р. в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 70 % від отримуваної судівської винагороди.

Визнати протиправним та скасувати протокол/розпорядження Центрального об`єднаного управління ПФУ в м.Одесі від 12.11.2020р. в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 70 % від отримуваної судівської винагороди.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 у стаж роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби - 2 роки 14 днів та навчання на денному відділенні юридичного факультету Одеського державного університету ім. І.І.Мечникова - 02 роки 05 місяців.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 70 % від отримуваної суддівської винагороди.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020р. у розмірі 80 % від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра