Справа № 640/57/19
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 квітня 2021 року №640/57/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед»

до Київської міської митниці ДФС

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову у митному оформленні товару, оформлену карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2018/00376 від 04 вересня 2018 року в частині вимоги надання сертифікату про походження товару;

- визнати протиправною та скасувати відмову у митному оформленні товару, оформлену карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2018/00386 від 10 вересня 2018 року в частині вимоги надання сертифікату про походження товару;

- визнати протиправними дії Київської митниці ДФС щодо митного оформлення товару згідно митної декларації №UA100110/2018/326897 від 11 вересня 2018 року в частині застосування компенсаційного мита в розмірі 17,66% згідно рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06;

- стягнути з бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» кошти в розмірі 109 397,51 грн. на відшкодування шкоди, завданої протиправними рішенням та діями.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 22 червня 2018 року між UAB «SOSTENA» (Продавець) та позивачем (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №VS-2018-1072, згідно з яким позивач придбав автомобіль RENAULT TRAFIC Grand Passenger Рack Clim 3,0t Energy 1.6 dCi 125 Euro 6, 2018 року випуску.

З метою митного оформлення вказаного автомобіля, позивачем подано митну декларацію №UA100100.2018.326216 від 04 вересня 2018 року.

Проте, у митному оформленні було відмовлено з підстав не надання сертифікату про походження товару, невірним заповненням графи 30 (місцезнаходження товару), невірним зазначенням дати зовнішньоекономічного договору в графі 44, невірним зазначенням дати акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 22 серпня 2018 року №UA100110/2018/324681, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2018/00376 від 04 вересня 2018 року.

Після усунення недоліків, як вказує позивач, ним подано митну декларацію №UA100100.2018.326834 від 10 вересня 2018 року.

Однак, у митному оформленні також було відмовлено з підстав порушення вимог частини 2 та частини 3 статті 44 Митного кодексу України (не надано сертифікат про походження товару). Рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06, що відображено у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2018/00386 від 10 вересня 2018 року.

У зв`язку з неможливістю зволікання у митному оформленні товару, позивачем подано митну декларацію №UA100110/2018/326897 від 11 вересня 2018 року із сплатою компенсаційного мита в розмірі 17,66% згідно рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06, що становило 109 397,51 грн.

Вважаючи протиправними дії та рішення відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивачем не подано до митного оформлення сертифікат про походження товару, що передбачено Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року № АС-344/2015/4411-06. Також декларантом невірно заповнено митну декларацію в частині місцезнаходження товару, дати зовнішньоекономічного контракту, а тому, в даному випадку, на переконання представника відповідача, слід застосувати положення статті 44 Митного кодексу України, які передбачають обов`язкове надання сертифікату походження товару щодо яких застосовуються обмеження (квоти) або заходи.

Також, на обґрунтування своїх заперечень проти задоволення позовних вимог, представником відповідача було подано додаткові письмові пояснення.

Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, представником позивача подано суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій останній послався на те, що позивачем для митного оформлення автомобіля було подано разом з митною декларацією усі необхідні документи, а тому підстав для відмови у такому оформленні у відповідача не було.

Представником відповідача, в свою чергу, подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких останній наголосив на тому, що митне оформлення товарів, що відповідає опису та зазначеному коду УКТ ЗЕД зазначеному у пункті 1 рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06, без надання сертифікату про походження товару можливо здійснювати лише за ставкою 17,66%.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 2018 року між UAB «SOSTENA» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №VS-2018-1072, згідно з яким позивач придбав автомобіль RENAULT TRAFIC Grand Passenger Рack Clim 3,0t Energy 1.6 dCi 125 Euro 6, 2018 року випуску.

З метою митного оформлення автомобіля позивачем подано митну декларацію від 04 вересня 2018 року № UA100110/2018/326216.

У митному оформленні товару було відмовлено у зв`язку з тим, що декларантом не надано сертифікат про походження товару, невірно заповнено гр. 30 (місцезнаходження товару), невірно зазначено дату зовнішньоекономічного договору в гр.44, невірно зазначено дату акту про проведення митного огляду товарів та транспортних засобів. Відмова в митному оформленні товару підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04 вересня 2018 року №UA100110/2018/00376.

Усунувши недоліки форми митної декларації, позивач подав митну декларацію від 10 вересня 2018 року №UA100110/2018/326834.

У митному оформленні товару також було відмовлено у зв`язку з тим, що в порушення вимог частин другої та третьої статті 44 Митного кодексу України декларантом не надано сертифікат про походження товару, що передбачено Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06. Відмова в митному оформленні товару підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10 вересня 2018 року №UA100110/2018/00386.

У подальшому згідно з поданою декларантом митною декларацією від 11 вересня 2018 року № UA100110/2018/326897 після сплати відповідно до Рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06 компенсаційного мита в розмірі 17,66%, що становило 109 397,51 грн. вищевказаний автомобіль оформлено у вільний обіг.

Не погоджуючись із діями відповідача стосовно вимоги про надання сертифікату походження товару, що зумовило необхідність сплати ним компенсаційного мита, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За приписами частини 1 статті 1 Митного кодексу України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно з частиною 1 статті 3 Митного кодексу України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Відповідно до пункту 24 статті 4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Пунктом 1 частини 1 статті 336 Митного кодексу України визначено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

За приписами частини 1 статті 44 Митного кодексу України для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, подається обов`язково лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України (частина друга статті 44 Митного кодексу України).

Відповідно до частин 1-3 статті 36 Митного кодексу України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Відповідно до статті 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

У разі втрати сертифіката приймається його офіційно завірений дублікат.

Засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Сертифікат про регіональне найменування товару - це документ, який підтверджує, що товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.

У разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Так, судом встановлено, що походження транспортного засобу RENAULT TRAFIC Grand Passenger Рack Clim 3,0t Energy 1.6 dCi 125 Euro 6, 2018 року випуску, в кількості 1 шт., а саме країна - Франція, підтверджується:

- сертифікатом відповідності (certificate of conformity - СОС) від 22 червня 2018 року, в якому, поміж іншого, вказано завод-виробник RENAULT s.a.s. 13-15 Quail Alphonce Le Gallo F - 92100 Boulogne France;

- сертифікатом про тимчасову реєстрацію транспортного засобу в Литовській Республіці від 11 липня 2018 року №15764248;

- листом Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив Моторс" від 03 серпня 2018 року №77, згідно з яким країною-виробником автомобіля RENAULT TRAFIC Grand Passenger Рack Clim 3,0t Energy 1.6 dCi 125 Euro 6, 2018 року випуску, є Франція;

- декларацією про походження товару від 30 серпня 2018 №DD -201808-05, згідно з якою автомобіль RENAULT TRAFIC Grand Passenger Рack Clim 3,0t Energy 1.6 dCi 125 Euro 6, 2018 року випуску, проданий відповідно до договору купівлі-продажу від 22 червня 2018 року №VS-2018-1072 позивачу виготовлено у травні 2018 року заводом-виробником RENAULT в місті Сандувіль (Франція) для ринку Литви.

Вказаний транспортний засіб первинно отримано UAB "Sostena" від імпортера RENAULT Polska sp.z o.o згідно з рахунком №GF866664.

Разом з тим зі змісту митної декларації від 04 вересня 2018 року №UA100110/2018/326216 та від 10 вересня 2018 року №UA100110/2018/326834, а також з карток відмови від 04 вересня 2018 року №UA100110/2018/00376 та від 10 вересня 2018 року №UA100110/2018/00386 вбачається, що для митного оформлення позивачем для підтвердження країни походження з-поміж перерахованих ним документів відповідачу надано лише декларацією про походження товару від 30 серпня 2018 року №DD -201808-05, згідно з якою автомобіль RENAULT TRAFIC Grand Passenger Рack Clim 3,0t Energy 1.6 dCi 125 Euro 6, 2018 року випуску, проданий відповідно до договору купівлі-продажу від 22 червня 2018 року №VS-2018-1072 Товариству з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» виготовлено у травні 2018 року заводом-виробником RENAULT в місті Сандувіль (Франція) для ринку Литви. Вказаний транспортний засіб первинно отримано UAB "Sostena" від імпортера RENAULT Polska sp.z o.o згідно з рахунком №GF866664.

Доказів стосовно надання відповідачу решти документів на підтвердження країни походження товару позивач суду не надав.

Частиною 3 статті 44 Митного кодексу України передбачено, що у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов`язково:

1) на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України;

2) на товари, щодо ввезення яких в Україну застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорт», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», «Про зовнішньоекономічну діяльність»;

3) якщо це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи, які підтверджують країну походження товару, не вимагаються у разі, якщо:

1) товари, що переміщуються через митний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню відповідно до цього Кодексу;

2) товари ввозяться громадянами та оподатковуються за єдиною ставкою мита відповідно до розділу XII цього Кодексу;

3) товари ввозяться на митну територію України в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування;

4) товари переміщуються митною територією України в режимі транзиту;

5) це передбачено міжнародним договором, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України;

6) через митний кордон України переміщуються зразки флори, фауни, ґрунтів, каміння тощо для наукових досліджень, відібрані на об`єктах України, які розташовані в полярних регіонах або на островах у нейтральних водах Світового океану, що знаходяться у сфері наукових інтересів України (частина четверта статті 44 Митного кодексу України).

Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06 «Про застосування остаточних компенсаційних заходів щодо імпорту в Україну легкових автомобілів походженням з Російської Федерації» вирішено застосувати остаточні компенсаційні заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис:

- автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (категорія М1 - транспортні засоби, що мають не менше ніж 4 колеса, які використовуються для перевезення пасажирів та мають не більше восьми сидячих місць, крім сидіння водія), нові, з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом чи з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) або оснащені електричними двигунами, за виключенням: транспортних засобів, спеціально призначених для пересування снігом; спеціальних автомобілів для перевезення спортсменів на майданчики для гри в гольф та аналогічних транспортних засобів; моторних транспортних засобів, обладнаних для тимчасового проживання людей. Товар класифікується за товарною позицією 8703 згідно з УКТЗЕД.

Остаточні компенсаційні заходи застосовуються строком на п`ять років.

Остаточні компенсаційні заходи застосовуються шляхом запровадження справляння остаточного компенсаційного мита щодо імпорту в Україну товару, опис якого наводиться вище:

- виробництва ТОВ "Соллерс - Далекий Схід" - у розмірі 17,66 %;

- виробництва ВАТ "АвтоВАЗ" - 14,57 %;

- інших виробників у Російській Федерації - 10,41 %.

Остаточне компенсаційне мито справляється у відсотках до митної вартості товару, опис якого наводиться вище.

Остаточне компенсаційне мито стягується органами доходів і зборів (митницями) України незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів).

Імпорт на митну територію України товару, опис якого наводиться вище, без сертифіката про походження та в разі неможливості визначення його походження здійснюється зі сплатою остаточного компенсаційного мита за ставкою 17,66 %.

Остаточні компенсаційні заходи застосовуються з моменту набрання чинності Рішенням Комісії.

Відтак, з метою захисту ринку України від субсидованого імпорту застосування остаточного компенсаційного мита згідно з вищевказаним Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі здійснюється щодо товарів походженням з Російської Федерації або у разі неможливості визначення походження таких товарів.

Відповідно до частини 3 статті 48 Митного кодексу України, у разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів (відсутній оригінал сертифіката про походження товару) щодо яких застосовуються особливі види мита (антидемпінгове, компенсаційне або спеціальне) такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита.

Таким чином, необхідною умовою для незастосування особливих видів мита є подання органам доходів і зборів сертифіката про походження (переміщення) товару, в якості документа, що підтверджує походження імпортованого товару.

Зважаючи на те, що транспортний засіб за описом та кодом УКТ ЗЕД, який ввозився на територію України, підпадав під критерії зазначені в рішенні Комісії, відповідно надання сертифікату походження товару з метою його ідентифікації є обов`язковим.

З урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновку, що митне оформлення товару, що відповідає опису, зазначеному у пункті 1 рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06, за умови ввезення нових транспортних засобів (за встановленим кодом УКТ ЗЕД) на митну територію України без надання сертифікату про походження товару, здійснюється зі сплатою компенсаційного мита за ставкою 17,66%.

Таким чином, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення статті 43 Митного кодексу України, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення є такими, що винесені відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідно, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зважаючи, що у задоволенні позову відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» (03131, місто Київ, Столичне шосе, будинок 103, поверх 21, ) до Київської міської митниці ДФС (03124, місто Київ, вулиця Вацлава Гавнела, будинок 8а, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко