Справа № 340/3563/20
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 340/3563/20

адміністративне провадження № К/9901/11528/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Четвертої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури про скасування рішення, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Четвертої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора (далі - Кадрова комісія), Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 06 липня 2020 року №8 про неуспішне проходження ним атестації; визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Кіровоградської області від 20 серпня 2020 року №235к про звільнення його з посади начальника відділу процесуальною керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області та органів прокуратури; поновити на займаній посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення №8 Четвертої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 06 липня 2020 року про неуспішне проходження атестації начальником відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Кіровоградської області від 20 серпня 2020 року №235к про звільнення позивача з посади начальника відділу процесуальною керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області та органів прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 в Прокуратурі Кіровоградської області на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області або рівнозначній посаді. Стягнуто з Прокуратури Кіровоградської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 63656,80 грн. з подальшим вирахуванням обов`язкових податків та зборів.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції та позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Кіровоградської області від 20 серпня 2020 року № 235к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу процесуальною керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області та органів прокуратури. Поновлено позивача в органах прокуратури на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні Кіровоградської обласної прокуратури, або рівнозначній посаді. Стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 63656,80 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

01 квітня 2021 року Кіровоградська обласна прокуратура надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року. Заявник, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити в позові.

Предметом спору у цій справі є правомірність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурора та наказу про звільнення прокурора з цих підстав з органів прокуратури.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Касаційна скарга Кіровоградської обласної прокуратури обґрунтована неправильним застосуванням судами норм права, що регулюють порядок проведення атестації прокурорів та її наслідків, правомірності рішення кадрової комісії щодо позивача, відсутності підстав для його поновлення в органах прокуратури та фундаментального значення і винятковості справи з тих підстав що розгляд цієї справи розвиватиме право та сприятиме однаковому тлумаченню закону та правильному застосуванню пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням положень пункту 19 розділу II Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113-ІХ) та Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221 (далі - Порядок №221).

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень Кіровоградської обласної прокуратури зазначила пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки суди неправильно тлумачать положення пункту 7, пункту 9, пункту 12, пункту 13, пункту 16, підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, пункт 1 частини першої, частина третя статті 16 Закону України «Про прокуратуру», пункт 8 Порядку №221, безпідставно застосували положення статті 235 КЗпП України та не застосували пункт 5 розділу І Порядку №221. Порушенням процесуальних норм заявник зазначив неправильне встановлення судами обставин, які мають значення для справи.

Відповідач також вказав, що предметом спору є законність рішення кадрової комісії та наказ про звільнення позивача з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" на виконання пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ. Тому, на його думку, застосування пункту 7 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ потребують висновку Верховного Суду, висловленого у цій справі.

Водночас, приписами пунктів пункту 7, пункту 9, пункту 12, пункту 13, пункту 16 розділу ІІ Закону №113-IX визначена загальна процедура проведення атестації, її етапи та порядок прийняття відповідного рішення за її результатами. Положеннями підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ урегульоване питання щодо наслідків рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації , пункт 1 частини першої, частина третя статті 16 Закону України «Про прокуратуру» стосуються гарантій незалежності прокурора, а пункт 8 Порядку № 221 передбачає види рішень, які ухвалюються за результатами атестації.

Скаржник лише процитував зазначені норми закону, проте не зазначив у чому саме полягає неправильність їхнього застосування судами, обмежившись лише необхідністю формування єдиної правозастосовчої практики, неузгодженості позиції судів першої та апеляційної інстанцій при розгляді аналогічних справ, значного суспільного інтересу справи та її виняткового значення для учасника процесу, тому вважає, що оскаржувані судові рішення вимагають надання їм належної правової оцінки судом касаційної інстанції.

Крім того, рішення суду першої інстанції, в якому надано оцінку проведення атестації позивача та рішенню, прийнятому за її результатами, скасоване судом апеляційної інстанції. Водночас, вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для скасування в судовому порядку рішення Четвертої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 06 липня 2020 року №8. Також суд дійшов висновку про те, що оскаржуваний наказ прийнятий керівником обласної прокуратури на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, однак не відповідає критеріям обґрунтованості та забезпечення права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді.

Наведене спростовує доводи заявника щодо неправильного тлумачення судом апеляційної інстанції пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ, оскільки у судовому рішенні лише наведено зазначену норму, проте позов задоволено за інших підстав.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до загального цитування норм, що стосуються провадження заходів із реформи органів прокуратури, з посиланням на те, що атестація прокурорів є обов`язковою умовою призначення прокурора і її непроходження створює відповідні правові наслідки. Водночас мотиви скарги зводяться до переоцінки доказів у справі і не стосуються підстав, якими обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, Кіровоградська обласна прокуратура не виклала передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Четвертої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури про скасування рішення, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур