Справа № 420/13907/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/13907/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Кравця О.О.,

- Зуєвої Л.Є.,

за участю: секретар судового засідання: Уштаніт Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу Юридичного департаменту Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року, прийняте у складі суду судді Єфіменка К.С. в місті Одеса по справі за позовом ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Олени Вікторівни про скасування реєстраційної дії державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Лєсної Тетяни Олегівни від 05.03.2019 року за номером запису 0004681 про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Олени Вікторівни, в якому позивач просив суд:

- скасувати реєстраційну дію державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Лєсної Тетяни Олегівни від 05.13.2019р. за номером запису 0004681 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської задоволено. Визнано недійсною та скасовано реєстраційну дію державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Лєсної Тетяни Олегівни від 05.13.2019р. за номером запису 0004681 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Юридичний департамент Одеської міської ради звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що рішення суду прийнято без належного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та без перевірки доказів, внаслідок чого судом невірно застосовано норми матеріального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було застосовано норми Закону, які втратили чинність на момент вчинення оскаржуваної реєстраційної дії 05.03.2019 року. Апелянт звертає увагу, що на адресу управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради документи надійшли у повному обсязі та у відповідності до Закону, при цьому до компетенції державного реєстратора при проведенні державної реєстрації не віднесено перевірку документів на предмет їх фальсифікації. На думку апелянта, єдиним аргументом позивача в обґрунтування того, що ним не підписувалась та не подавалась засобами поштового зв`язку заява про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця є посилання позивача на лист нотаріуса Сватаненко О.В. про те, що останнім не вчинялась нотаріальна дія за реєстровим № 296 від імені ОСОБА_1 , проте позиція позивача з цього приводу не доведена жодним доказом. Крім того, апелянт вважає, що вимога про стягнення судових витрат є безпідставною, оскільки державний реєстратор діяла виключно на підставі Закону, а будь-які порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 з боку Департаменту відсутні.

Позивач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2019 року на адресу відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради поштовим відправленням (вх. № 975) надійшли документи щодо проведення державної реєстрації фізичної особи підприємцем ОСОБА_1 , а саме:

заява про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем від 25.02.2019 року (підпис заявника на якій нотаріально засвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Оленою Вікторівною 25.02.19 нотаріальну дію зареєстровано в реєстрі за № 296) разом із конвертом, відправником на якому також зазначено ОСОБА_1 .

Державну реєстрацію ОСОБА_1 в якості фізичної особи-підприємця було проведено 05.13.2019р., про що свідчить запис № 0004681 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає, що з зазначеною заявою особисто не зверталась, державна реєстрація фізичної особи-підприємця вчинена іншими особами без його відома і згоди, а про її існування позивач дізнався з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За заявою ОСОБА_1 СВ Київського ВП у м. Одеса ГУНП в Одеській області Цінським А.С. здійснюється досудове розслідування за кримінальним провадженням, внесеним 14.08.19 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002892 за фактом підроблення та нотаріального посвідчення підпису на заяві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

В ході проведених слідчий дій за кримінальним провадженням №0002892 на запит слідчого від 21.01.20 за № 37-СВ-122, приватним нотаріусом Сватаненко Оленою Вікторівною листом від 20.02.2020 за № 38/01-16 надано відповідь, що нею 25.02.2020 не вчинялася нотаріальна дія за реєстровим № 296 від імені ОСОБА_1 .

З метою скасування реєстраційної дії про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені обставини вказують на наявність підстав для визнання недійсними реєстраційних дій від 05.13.2019р. за номером запису №0004681, про включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про державну реєстрація фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Крім того, з метою захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування реєстраційної дії від 05.13.2019р. за номером запису №0004681.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року №755-IV (в редакції, на момент вчинення спірних реєстраційних дій, далі - Закон №755-IV).

Положеннями статті 1 Закону №755-IV визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом;

Статтею 4 Закону №755-IV встановлено, що державна реєстрація базується зокрема на таких основних принципах:

- державної реєстрації за заявницьким принципом;

- об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі.

Згідно вимог частини другої статті 6 Закону № 755-IV, державний реєстратор: 1) приймає документи; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; 4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 5) веде Єдиний державний реєстр; 6) веде реєстраційні справи; 7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 14 Закону №755-IV, документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі.

У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням.

Положеннями ст. 15 Закону №755-IV передбачено зокрема, що заява про державну реєстрацію підписується заявником. У разі подання заяви про державну реєстрацію поштовим відправленням справжність підпису заявника повинна бути нотаріально засвідчена.

Вимогами статті 18 Закону №755-IV встановлено, що для державної реєстрації фізичної особи підприємцем подаються такі документи:

1) заява про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем;

2) заява про обрання фізичною особою спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційна заява про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової і митної політики, - за бажанням заявника;

3) нотаріально засвідчена письмова згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника чи органу опіки та піклування - для фізичної особи, яка досягла шістнадцяти років і має бажання займатися підприємницькою діяльністю, але не має повної цивільної дієздатності;

4) договір (декларація) про створення сімейного фермерського господарства - у разі державної реєстрації фізичної особи, яка самостійно або з членами сім`ї створює сімейне фермерське господарство відповідно до Закону України "Про фермерське господарство".

З системного аналізу вищевказаних норм Закону №755-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, колегією суддів вбачається, що законом була передбачена процедура реєстрації фізичної особи-підприємця шляхом надсилання засобами поштового зв`язку визначених законом документів, зокрема заяви про державну реєстрацію, справжність підпису заявника в якій повинна бути нотаріально засвідчена.

Згідно положень ч. 1,3 ст. 78 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII, нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадовою особою консульської установи України, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Як свідчать матеріали справи, засобами поштового зв`язку на адресу відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради поштовим відправленням (вх. № 975) надійшла заява про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем від 25.02.2019 року (підпис заявника на якій нотаріально засвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Оленою Вікторівною 25.02.19 нотаріальну дію зареєстровано в реєстрі за № 296).

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає, що з зазначеною заявою особисто не зверталась, державна реєстрація фізичної особи-підприємця вчинена іншими особами без його відома і згоди, а про її існування позивач дізнався з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведених слідчий дій за кримінальним провадженням №0002892 на запит слідчого від 21.01.20 за № 37-СВ-122, приватним нотаріусом Сватаненко Оленою Вікторівною листом від 20.02.2020 за № 38/01-16 надано відповідь, що нею 25.02.2020 не вчинялася нотаріальна дія за реєстровим № 296 від імені ОСОБА_1 .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 21.04.2021 року нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Оленою Вікторівною було надано пояснення, що нею не вчинялася нотаріальна дія за реєстровим № 296 та 25.02.2020 року не засвідчувався підпис ОСОБА_1 . Третьою особою повідомлено суд, що 25.02.2020 року відбувався страйк нотаріусів, третьою особою нотаріальні дії у цей день взагалі не здійснювались, при цьому підпис нотаріуса був підроблений.

Суд апеляційної інстанції враховує також інші розбіжності, наявні у матеріалах справи. Зокрема, адреса місця проживання, зазначена в заяві від 25.02.2019 року, не відповідає зареєстрованому позивачем 06.04.2018 року місцю проживання, при цьому підпис заявника та позивача у паспорті громадянина України та інших документах візуально різняться. В матеріалах справи відсутні жодні докази, які б свідчили про здійснення господарської діяльності позивачем.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта, що до компетенції державного реєстратора при проведенні державної реєстрації не віднесено перевірку документів на предмет їх фальсифікації, водночас в межах даної справи судами встановлено, що заява про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем від 25.02.2019 року фактично не була засвідчена у встановленому законом порядку, тобто не може бути підставою для реєстрації позивача в якості фізичної особи-підприємця.

Згідно положень статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ вказав, що норма статті 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Сутність цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечать при цьому виконання своїх зобов`язань. Суд визнав, що вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачені національним законодавством (пункт 145 рішення).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення від 10 липня 2003 року у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, пункт 45 та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, пункт 25, ECHR 2002 II).

Вирішуючи питання ефективного захисту порушеного права позивача, колегією суддів враховується, що матеріали не свідчать про належне подання та підписання позивачем заяви про реєстрацію в якості фізичної особи-підприємця. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач проходить службу в органах Національної поліції України, а згідно вимог ст. 66 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський не може під час проходження служби займатися іншою оплачуваною діяльністю, крім науково-педагогічної, наукової або творчої. Недотримання таких обмежень може бути підставою для звільнення з органів поліції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визнання недійсною та скасування реєстраційної дії державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Лєсної Тетяни Олегівни від 05.13.2019р. за номером запису 0004681 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є ефективним способом захисту порушених прав позивача та належною гарантією остаточного вирішення спору.

Щодо посилань апелянта, що вимога про стягнення судових витрат є безпідставною, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд звертає увагу апелянта, що процесуальний закон не ставить в залежність факт стягнення судових витрат з відповідача із визнанням дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними, а виключно із задоволенням позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, чим спростовуються доводи апеляційної скарги у цій частині.

Водночас, колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було застосовано до спірних правовідносин норми Закону №755-IV, які втратили чинність на момент вчинення оскаржуваної реєстраційної дії 05.03.2019 року

Згідно положень ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті, проте помилково застосовано положення Закону №755-IV які втратили чинність на момент вчинення оскаржуваної реєстраційної дії, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 317 КАС України, підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року в редакції даної постанови, а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Юридичного департаменту Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Олени Вікторівни про скасування реєстраційної дії державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Лєсної Тетяни Олегівни від 05.03.2019 року за номером запису 0004681 про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - змінити, виклавши мотивувальну частину оскаржуваного рішення в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: Л. Є. Зуєва