Справа № 620/6684/20
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року Чернігів Справа № 620/6684/20

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника позивача Шелушина Д.І.,

відповідача Ананка Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Укрпродпром" до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу і податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Приватного підприємства «Укрпродпром» (далі також ПП «Укрпродпром», позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ( далі також ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо призначення і проведення фактичної перевірки, за наслідками якої складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним № 117/32/35281066 від 15.07.2020; визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 13.07.2020 №937; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 05.08.2020 №1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ДПС у Чернігівській області у позивача проведено фактичну перевірку за відсутності правових підстав, як наслідок, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства України. Крім того, позивач просить врахувати відповідь ГУ ДПС на індивідуальну податкову консультацію від 18.11.2019 та відповідь Ради бізнес-омбудсмена від 22.10.2020.

14.01.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

27.01.2021 ухвалою суду задоволено клопотання позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Відповідачем до суду надано відзив, в якому посилається на те, що фактична перевірка у позивача, за наслідками якої прийняте спірне рішення, проведена у відповідності до вимог податкового законодавства, тому просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Представником позивача подано відповідь на відзив, де заперечував проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

02.03.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче засідання, розгляд справи призначено на 29.03.2021.

29.03.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, здійснено заміну неналежного відповідача Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на належного - Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з мотивів, наведених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача позов не визнав, просив у задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Заслухавши доводи учасників справи, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ПП «Укрпродпром» зареєстроване як юридична особа, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру 10.07.2007, .

Посадовими особами ГУ ДПС у Чернігівській області на підставі пп. 19-1.1.4,п.19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.8-20.1.13, пп. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75, п. 80.1, 80.6,п.80.8, ст.80 , пп.80.2.5,п.80.2 ст. 80, п.82.3 ст. 82 Податкового кодексу України , ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, від 19.12.1995 № 481/95-ВР, відповідно до наказу від 13.07.2020 №937 та направлень від 13.07.2020 №1152, № 1152 проведена фактична перевірка діяльності ПП «Укрпродпром» за період з 01.01.2020 по 14.07.2020, з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань виробництва та обігу підакцизних товарів, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, за адресою: Чернігівська область, с. Ягідне, вул. Садова, 14. Дата початку перевірки 14.07.2020, тривалістю 10 діб.

Перевіркою встановлено факт зберігання платником податків пального у період з 01.04.2020 по 24.06.2020 у місці, на яке не отримано відповідної ліцензії. Даний факт перевірено податковим органом за даними оборотно-сальдової відомості по рахунку № 203, де залишок пального станом на 01.04.2020 складав: бензин А-092 у кількості 4790 літрів; бензин А-95 у кількості 234,48 літрів; дизельне пальне у кількості 9284 літрів; бензин А-98 у кількості 71,81 літрів, бензин А-95 у кількості 8,23 літрів. Дизельне пальне та бензінА-92 зберігалося у трьохсекційній ємності, загальним об`ємом 22000 літрів, що зафіксовано на фотознімках.

За результатами проведеної фактичної перевірки складено акт від 14.07.2020, яким зафіксовано порушення позивачем вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №1 від 05.08.2020, яким за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, на підставі пп 54.3.3. п. 54.3 ст. 54 ПК України та ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального застосовано штраф у розмірі 500000,00 грн.

Вважаючи дії, наказ від 13.07.2020 №937 та вказане податкове повідомлення-рішення протиправними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України закріплено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3 цієї правової норми фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок врегульований положеннями статті 80 ПК України.

У відповідності до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за умови наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що право на проведення фактичної перевірки виникає у посадових осіб контролюючого органу за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Підстави для проведення перевірки чітко визначені п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки у випадках передбачених п. 81.1 ст. 81 ПК України.

Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.

Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 та від 04 вересня 2020 року у справі №821/1274/18.

Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень визначених Податковим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріали справи свідчать, що підставою проведення фактичної перевірки, визначеної пп. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України, стала наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального.

Відповідач посилається як на підставу правомірності прийнятого наказу від 13.07.2020 №937 на інформацію із Єдиного державного реєстру акцизних накладних з період з 01.04.2020 по 24.06.2020 та зазначає, що вказана інформація була доведена керівнику посадовими особами ГУ ДПС в Чернігівській області.

Частиною 1 ст. 73, ст. 75 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем не надано письмових, належним чином оформлених доказів, які б підтвердили факт наявності або отримання контролюючим органом вищезазначеної інформації.

До того ж, наведена правова норма передбачає, що підставою для проведення фактичної перевірки є інформація про порушення визначених вимог законодавства, а саме: в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; в частині цільового використання спирту платниками податків; в частині обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наказ про проведення фактичної перевірки прийнятий за відсутності підстав для його прийняття.

Суд звертає увагу й на правову позицію, неодноразово висловлену як Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14, так і у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі №821/1157/16, від 05 лютого 2019 року у справі №2а-10138/12/2670, від 04 лютого 2019 року у справі №807/242/14, згідно з якою, лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №804/12558/14, де зазначив, що у випадку незаконності перевірки прийнятий за результатами її проведення акт індивідуальної дії автоматично підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, на переконання суду, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.08.2020 №1 прийняте відповідачем з порушенням норм податкового законодавства, а тому є протиправним та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо призначення і проведення фактичної перевірки, за наслідками якої складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним № 117/32/35281066 від 15.07.2020 та визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 13.07.2020 №937, суд зауважує, що такі не потребують окремого окреслення в судовому рішенні та визнання їх протиправними, оскільки такі фактично виразились в прийнятті відповідачем оскаржуваного рішення, якому суд надав правову оцінку та яке визнано протиправним і скасовано.

Суд також приймає до уваги, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд доходить висновку, що з вище наведених мотивів та підстав адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 11704,00 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 7500,00 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 05.08.2020 № 1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, відокремлений підрозділ Державної податкової служби України на користь Приватного підприємства ''Укрпродпром'' судовий збір в розмірі 7500,00 грн ( сім тисяч п`ятсот грн), який сплачено відповідно до платіжного доручення №289 від 22.12.2020.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Приватне підприємство "Укрпродпром" вул.Інструментальна, 1,м.Чернігів,14000, .

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України вул.Реміснича, буд.11,м.Чернігів,14000 .

Повний текст рішення виготовлено 21 квітня 2021 року.

Суддя І.І. Соломко