Справа № 640/1813/21
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 квітня 2021 року 09:10 № 640/1813/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у судовому засіданні матеріали адміністративної справи без фіксування

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових

Стрільців, 17)

до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

(04208, м. Київ, просп. Георгія Гонгадзе, 5-Б)

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з адміністративним позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невчинення дій (закінчення виконавчого провадження №59783064 з внесенням запису до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про закінчення виконавчого провадження №59783064 із виключенням запису про триваюче виконавче провадження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по виконавчому провадженню №59783064);

- зобов`язати Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №59783064 з внесенням запису до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про закінчення виконавчого провадження №59783064, виключити записи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по виконавчому провадженню №59783064 про боржника ПАТ «Банк «Київська Русь» ().

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку не має наявної реальної можливості виконання судового рішення поза межами встановленої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спеціальної процедури задоволення вимог кредиторів, що визначена статтями 49-52 вказаного Закону. Представник позивача стверджував, що відкрите виконавче провадження №59783064 підлягає закінченню відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

У призначене судове засідання представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов зазначив, що позивач невірно застосовує норму Закону, оскільки виконавче провадження №59783064 виконується у відповідності до розділу VIII Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відноситься до немайнового типу стягнення.

Крім того, представник позивача повідомив, що відповідно до судового рішення в адміністративній справ №826/22323/15 визнано протиправною та скасувати постанову Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь». Тобто, станом на 02 квітня 2021 року ПАТ «Банк «Київська Русь» не перебуває в процесі ліквідації.

Представник позивача надіслав до суду письмові пояснення, у яких стверджував, що предмет розгляду справи №826/22323/15 не стосувався рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно початку процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення від Фонду Уповноваженої особи на ліквідацію. В той же час, оскарження рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбувалось по справі №826/171/17, в якій рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні позову, відтак станом на сьогоднішній день рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно початку процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» є законними та чинними.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2019 року старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19 квітня 2019 року №758/3419/15-ц Подільським районним судом міста Києва щодо зобов`язання Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» переказати кошти у розмірі 1 279 394 грн. з поточного рахунку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк «Київська Русь» на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс» № НОМЕР_3 в філії АТ «Укрексімбанк».

31 грудня 2020 року в.о. директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (представник ПАТ «Банк «Київська Русь») звернувся із заявою №096-49-114/20 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просив:

- винести постанову про закінчення виконавчого провадження №59783064 на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»;

- внести до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про закінчення виконавчого провадження №59783064 із виключенням запису про триваючи виконавче провадження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно боржника - юридичної особи ПАТ «Банк «Київська Русь».

Дана заява обґрунтована прийняттям Правлінням Національного банку України від 16 липня 2015 року №460 постанови «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь».

Позивач повідомив, що орган державної виконавчої служби у триденний термін з дня отримання вказаної заяви не вчинив дій по закінченню виконавчого провадження, що є протиправною бездіяльністю.

Вказані обставини слугували передумовою звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №1404).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 4 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 39 Закону №1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду щодо саме боржника, яким є банк, не може здійснюватися, а відкрите виконавче провадження підлягає закінченню з підстав п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VІІІ.

При цьому, суд звертає увагу, що підставою для закінчення виконавчого провадження є саме прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, а не рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження тимчасової адміністрації, як стверджує позивач.

З відомостей реєстру виконавчих проваджень та наявних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржником у виконавчому провадження №59783064 значиться Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь».

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 31 грудня 2020 року в.о. директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як представник ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся із заявою №096-49-114/20 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просив, зокрема, винести постанову про закінчення виконавчого провадження №59783064 на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Необхідність закінчення виконавчого провадження обґрунтована тим, що Правлінням Національного банку України від 16 липня 2015 року №460 прийнято постанову «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь». Крім того, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 13 липня 2020 року №1335 «Про деякі питання ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснюються Фондом безпосередньо.

Водночас, суд зазначає, що постанову Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь» оскаржено до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2016 року по справі №826/22323/15 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено:

- визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних»;

- визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь»;

- зобов`язано відповідача надати можливість ПАТ «Банк Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведення заходів з його ліквідації.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року змінено. Рішення в частині зобов`язання Національного банку України надати можливість ПАТ «Банк Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведених заходів з його ліквідації, скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено. В решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року та постанову Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року, справу передано на розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року вирішено постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2016 року скасувати - визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь».

Вимогами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, як вбачається із матеріалів справи, станом на момент звернення позивача із заявою про закінчення виконавчого провадження рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, було скасоване в судовому порядку, відтак у відповідача були відсутні законодавчо обґрунтовані підстави для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VІІІ.

Суд також враховує, що позивачем не оскаржується бездіяльність саме щодо нерозгляду відповідачем заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31 грудня 2020 року про закінчення виконавчого провадження.

В той же час, підстав для закінчення виконавчого провадження судом з огляду на скасування в судовому порядку постанови Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь», не вбачається.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження, тобто обов`язок доказування виконано повністю.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для здійснення розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Суддя А.Б. Федорчук