Справа № 620/1094/21
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року Чернігів Справа № 620/1094/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доБобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області
провизнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення 33 сесії 7 скликання Бобровицької міської ради Чернігівської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 26 червня 2020 року № 1568-33/VII;

визнати протиправним та скасувати рішення 35 сесії 7 скликання Бобровицької міської ради Чернігівської області від 28 серпня 2020 року № 1627-35/VII «Про погодження облаштування зони відпочинку»;

зобов`язати Бобровицьку міську раду Бобровицького району Чернігівської області погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0500 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (01.03), АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що звернувшись до відповідача з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки отримала відмову від 18.12.2020 № 03-12/2255, яка не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою відповідач виключно заначив непогодження проекту в порядку ст. 186-1 Земельного кодексу України та відсутність відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Інших підстав у рішенні зазначено не було. Також вважає, що відповідачем порушено вимоги статті 186-1 Земельного кодексу України, зокрема, у відповідь на її звернення щодо погодження проекту землеустрою надано лист від 18.01.2021 за № 03-24/108, а не Висновок, як цього передбачав ст. 186-1 Земельного кодексу України. Крім того, у зазначеному листі відповідачем позивачці не повідомлено про погодження чи відмову у погодженні проекту землеустрою. Вважає оскаржувані рішення відповідача «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та «Про погодження облаштування зони відпочинку» незаконними, протиправними, такими, що порушують її права і тому підлягають скасуванню, оскільки на підставі рішення відповідача від 18.07.2018 № 259-8Л «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельні ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведені індивідуального садівництва» виникли правовідносини, пов`язані із реалізацією суб`єктивного права позивачки на отримання у власність земельної ділянки площе 0,05000 га за адресою: АДРЕСА_1 , для чого, нею було замовлено виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки власність. Прийняття оскаржуваних рішень унеможливили реалізацію суб`єктивного права позивачки на отримання у власність земельної ділянки, вона мала «правомірні очікування» щодо можливості реалізації своїх прав та інтересів як замовника документації із землеустрою з метою подальшого набуття земельної ділянки у власність.

У поданому до суду відзиві відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, оскільки посилаючись на норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зазначає, що приймаючи оскаржувані рішення рада діяла виключно в межах, наданих чинним законодавством України та виходячи із рівності конституційних прав та свобод кожного громадянина територіальної громади. Всупереч вимогам статті 186-1 Земельного кодексу України та статті 50 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою, поданий позивачкою на затвердження не містив у собі відомості щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та не погоджений в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 18.02.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Із заявою від 25.06.2018 позивач звернулася до відповідача, в якій просила надати дозвіл на виготовлення проектної документації для приватизації земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,05 га, яка знаходиться біля мого будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 11).

З матеріалів справи, зокрема, з Акту обстеження земельної ділянки від 18.10.2018 (а.с. 14) та заяви позивача від 17.09.2018 вбачається, що рішенням Бобровицької міської ради «Про надання дозволів на розробку проекті в землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення індивідуального садівництва» від 18.07.2018 № 259-8/VII ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою (а.с. 12).

Із заявою від 17.09.2018 позивач звернулася до відповідача, в якій просила дати дозвіл на подачу до міської ради погодженого проекту для його затвердження та передачі у власність без підписання меж з суміжними землекористувачами (а.с. 13).

Відповідно до рішення Бобровицької міської ради (11 сесія 7 скликання) «Про подальше оформлення землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» від 26.10.2018 № 332-11/VII з метою недопущення подальшої соціальної напруги між мешканцями багатоквартирного будинку ( АДРЕСА_2 ), гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), сім`єю ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), розглянувши їх колективні звернення вирішено призупипити оформлення землевпорядної документації (гр. ОСОБА_1 ) щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0.0500 га, що розташована в АДРЕСА_1 зазначеного багатоквартирного будинку (а.с. 15).

Згідно рішення Бобровицької міської ради (13 сесія 7 скликання) від 21.12.2018 № 508/13/VII вирішено: внести зміни у додаток № 1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання № 259-8/VII від 18.07.2018 року «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення індивідуального садівництва», виключивши з додатку №1 пункт 19 «19. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 . 0,0500 га. Для ведення особистого селянського господарства». Інші пункти даного рішення залишити без змін; дану земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0500 га залишити в комунальній власності для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, за виключенням її використання для особистого селянського господарства; вищезазначену земельну ділянку використовувати для суспільних потреб, а саме створення зони для відпочинку (а.с. 18).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 № 729/602/19 (а.с. 19-24), залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2020 (а.с. 25-29), визнано протиправним та скасовано рішення Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області від 21.12.2018 № 508-13/VII «Про внесення змін у додаток № 1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання № 259-8/VII від 18.07.2018 року», пунктом 1 якого внесено зміни у додаток № 1 до рішення 8 сесії міської ради 7 скликання № 259-8/VII від 18.07.2018 року «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення індивідуального садівництва», виключивши із додатку пункт 19.

26.06.2020 Бобровицькою міською радою (33 сесією 7 скликання) прийнято рішення № 1568-33/VII (далі - Рішення № 1568-33/VII), згідно якого вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки житлової та громадської забудови у землі загального користування (код КВЦПЗ 18.00) для розміщення дитячого майданчика в АДРЕСА_1 площею 0,0451 га (кадастровий номер ----------:--:---:----), за рахунок земель комунальної власності ненаданих у власність або користування; Бобровицькій міській раді зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку (а.с. 9).

28.08.2020 Бобровицькою міською радою (35 сесією 7 скликання) прийнято рішення № 1627-35/VII (далі - Рішення № 1627-35/VII), згідно якого вирішено погодити мешканцям багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 облаштування зони відпочинку та конструкцій для сушіння білизни за земельній ділянці площею 0,0451 га (кадастровий номер ----------:--:---:----), що розташована у АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.09.2020 № 224222541 Бобровицькою міською радою зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0086, площею 0,0451 га (а.с. 63).

Бобровицька міська рада листами від 02.10.2020 № 03-11/1828 та від 12.10.2020 № 03-11/1880 у відповідь на адвокатський запит стосовно співпадінь меж земельних ділянок повідомила про те, що межі земельної ділянки комунальної власності загального користування, кадастровий номер :01:001:0086, площею 0,0451 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 встановлені. Межі земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,05 га, яка знаходиться біля будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на яку надано дозвіл на розробку проекту відведення, не встановлювались так як межі земельної ділянки встановлюються на підставі розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодея України документації із землеустрою. Будь - яких звернень щодо затвердження розробленої документації від гр. ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради надходило. Рішення про надання дозволу на подачу до міської ради погоджені проекту документації для приватизації земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,05 га, яка знаходиться будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 міською радою не приймалось. А також рада повідомила про прийняті нею оскаржувані Рішення (а.с. 34, 36).

Із заявою від 20.10.2020 за вх. № Х-371/03-20 позивач звернулася до відповідача, в якій просила затвердити розроблену документацію - «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0500 га ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (01.03), АДРЕСА_1 » та надати дозвіл на подачу до міської ради погодженого проекту документації для приватизації зазначеної земельної ділянки (а.с. 38).

Згідно рішення Бобровицької міської ради (2 сесії 8 скликання) від 11.12.2020 № 60-2/VII гр. ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0500 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 ________, за рахунок земель комунальної власності у зв`язку з тим, що розроблений проект землеустрою не погоджений в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутністю відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі (а.с. 40).

Про вказане вище прийняте рішення відповідач повідомив позивача листом від 18.12.2020 № 03-12/2255 (а.с. 39).

Із заявою від 21.12.2020 за вх. № Х-449/03-20 позивач звернулася до відповідача, в якій просила погодити розроблену нею документацію (а.с. 43).

У відповідь листом від 18.01.2021 № 03-24/108 відповідач повідомив позивача про прийняті ним зазначені вище рішення (а.с. 44).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

В силу прямої дії статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, згідно з частинами другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на землю.

Частинами першою, другою статті 83 Земельного кодексу України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі (частина перша статті 26 Закону України «Про землеустрій»).

Погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом (стаття 30 Закону України «Про землеустрій»).

Відповідно до частини шостої статті 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно із статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Вимогами частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, затвердження проекту землеустрою здійснюється, зокрема, міською радою виключно на її пленарних засіданнях та оформлюється відповідним рішенням.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 7) організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Спеціальним законом, який визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини є Закон України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV (далі - Закон № 2807-IV).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. В той же час, заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Статтею 5 Закону № 2807-IV визначено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 10 Закону № 2807-IV до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить організація місць відпочинку для населення.

Відповідно до статті 20 Закону № 2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Статтею 13 Закону № 2807-IV до об`єктів благоустрою населених пунктів, зокрема, належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи зазначене вище, оцінивши доводи сторін та проаналізувавши зміст рішень Бобровицької міської ради «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 26.06.2020 № 1568-33/VII та «Про погодження облаштування зони відпочинку» від 28.08.2020 № 1627-35/VII, суд дійшов висновку, що вони прийняті: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

З приводу аргументу позивача стосовно того, що вона мала «правомірні очікування» щодо можливості реалізації своїх прав та інтересів як замовник розробки проекту землеустрою відведення спірної земельної ділянки з метою подальшого її набуття у власність, суд, звертає увагу на те, що як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.05.2018 по справі № 826/5737/16, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків. Розробка проекту землеустрою також не означає позитивного рішення щодо набуття права власності на неї.

З приводу позовної вимоги зобов`язати Бобровицьку міську раду погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0500 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (01.03), АДРЕСА_1 , суд зазначає таке.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 122 Земельного кодексу України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 Земельного кодексу України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За правилами частини першої статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Судом встановлено, що рішенням Бобровицької міської ради «Про надання дозволів на розробку проекті в землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення індивідуального садівництва» від 18.07.2018 № 259-8/VII ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Як зазначалося вище частиною шостою статті 186 Земельного кодексу України передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (частина перша статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Таким чином, суд констатує, що в силу вимог положень статті 186-1 Земельного кодексу України повноваженнями щодо погодження проекту землеустрою Бобровицька міська рада не наділена, а тому зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає.

Водночас, суд зазначає, що в частині третій статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на розгляд Бобровицькій міській раді для вирішення питання щодо затвердження був поданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0500 га, що знаходиться в м. Бобровиця, однак у зв`язку з тим, що розроблений проект землеустрою не погоджений в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутністю відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі згідно рішення Бобровицької міської ради (2 сесії 8 скликання) від 11.12.2020 № 60-2/VII ОСОБА_1 було відмовлено у його затвердженні.

Тобто, позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, оскільки нею було не виконано вимог щодо погодження проекту землеустрою, передбачених статтею 186-1 Земельного кодексу України. Доказів спростування зворотного позивачем до суду не надано.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Бобровицька міська рада Бобровицького району Чернігівської області, вул. Лупицька, 4, м. Бобровиця, Чернігівська область, 17400, .

Дата складення повного рішення суду - 19.04.2021.

Суддя Ю. О. Скалозуб