Справа № 640/9470/21
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Київ № 640/9470/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа про Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невжиття заходів примусового виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №640/17189/19, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» по виконавчому провадженню № 62931183, а саме: не проведення перевірки фактичного виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №640/17189/19 у виконавчому провадженні № 62931183; не винесення повторної постанови про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в розмірі 10200,00 грн; не направлення повідомлення (подання) про вчинення боржником кримінального правопорушення на адресу органу досудового розслідування;

- зобов`язати Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Т.О. вчинити дії, а саме: провести ретельну перевірку фактичного виконання постанови Шостого апеляційною адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №640/17189/19 з боку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві; накласти на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві штраф у подвійному розмірі та звернутися до органів досудового розслідування з повідомленням (поданням) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 382 Кримінального Кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні у відповідача перебуває виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2020 № 640/17189/19 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження розміру пенсії максимальним розміром з 09.12.2017 та з 01.03.2018 з урахуванням проведених раніше виплат. Постановою відповідача від 04.09.2020 відкрито виконавче провадження № 62931183 з виконання вказаного виконавчого листа. Проте, лише 04.02.2021 державним виконавцем накладено штраф на третю особу за невиконання без поважних причин рішення суду й станом на час звернення позивачем до суду з даним позовом відповідачем не вчинено жодних дій, пов`язаних з перевіркою виконання рішення суду боржником.

Ухвалою суду від 09.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/9470/21 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судове засідання на 19.04.2021.

Позивач у судовому засіданні 19.04.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково зазначив, що 18.04.2021 перевіряв стан виконавчого провадження та в останньому відсутні будь-які дії державного виконавця, спрямовані на виконання рішення суду, після винесення постанови від 04.02.2021 про накладення штрафу, що додатково свідчить про бездіяльність відповідача. Також у судовому засіданні 19.04.2021 позивачем подано заяву про продовження розгляду справи у письмовому провадженні.

Відповідач та третя особа явку повноважних представників в судове засідання 19.04.2021 не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. При цьому ні відзиву, ні матеріалів виконавчого провадження, ні письмової позиції з приводу заявлених позовних вимог суду також не подано.

У судовому засіданні 19.04.2021 судом на підставі статей 194, 205 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про продовження розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши думку представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шатохіна О.П. від 04.09.2020 відкрито виконавче провадження № 62931183 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2020 № 640/17189/19 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження розміру пенсії максимальним розміром з 09.12.2017 та з 01.03.2018 з урахуванням проведених раніше виплат.

Відповідно до постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Т.О. від 04.02.2021 у виконавчому провадженні № 62931183 за невиконання без поважних причин боржником рішення накладено на боржника штраф у розмірі 5100,00 грн.

Оскільки Законом України "Про виконавче провадження" визначені строки, протягом яких державний виконавець перевіряє виконання рішення боржником, в тому числі, після накладення штрафу державним виконавцем, а останнім не здійснюється така перевірка, не виноситься постанова про накладення штрафу в подвійному розмірі та звернення до органів досудового розслідування з повідомленням (поданням) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 382 Кримінального Кодексу України, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 наведеного Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону N 1404-VIII виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно частини третьої статті 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною шостою статті 26 Закону N 1404-VIII визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Як вбачається з постанови відповідача від 04.09.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62931183, боржнику зазначено про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Згідно частини першої статті 63 Закону N 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 63 зазначеного Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною третьою статті 63 Закону N 1404-VIII встановлено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону N 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону).

Як уже зазначалось, постанова про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 62931183 винесена 04.02.2021 та згідно супровідного листа відповідача від 04.02.2021 № 62931183/3 надіслана сторонам виконавчого провадження.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на повторну перевірку виконання рішення боржником.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача під час виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2020 № 640/17189/19 в межах виконавчого провадження № 62931183.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що винесення постанови про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі та звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення належить до дискреційних повноважень відповідача та останнім передує встановлення відповідачем факту невиконання боржником рішення без поважних причин.

Ні позивачем, ні відповідачем, ні третьою особою не надано суду будь-яких доказів надходження чи не надходження до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) документів від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, пов`язаних з виконанням виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2020 № 640/17189/19.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії, пов`язані з повторною перевіркою виконання боржником рішення в межах виконавчого провадження № 62931183 у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження".

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 134, 139, 241 - 246, 250, 255, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01001, м. Київ, пров. Музейний, буд. 2-Д, ідентифікаційний код 43315602) під час виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2020 № 640/17189/19 в межах виконавчого провадження № 62931183.

Зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01001, м. Київ, пров. Музейний, буд. 2-Д, ідентифікаційний код 43315602) вчинити дії, пов`язані з повторною перевіркою виконання боржником рішення в межах виконавчого провадження № 62931183 у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження".

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко