Справа № 160/3183/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2021 року Справа № 160/3183/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
03.03.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації щодо відмови в нарахуванні і виплаті компенсації послуг муніципальної няні з жовтня 2020 року і по теперішній час;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації здійснити нарахування та виплату компенсації послуг муніципальної няні з жовтня 2020 року і по теперішній час.
04.03.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 24.03.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу був наданий строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.10.2020 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про надання послуг з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня». Даний договір разом з іншими документами був наданий відповідачу для нарахування і виплати суми компенсації. 16.11.2020 року відповідачем було надане повідомлення про відмову в нарахуванні і виплаті компенсації в зв`язку з тим, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а 05.01.2021 року повторно отримано позивачем відмову у нарахуванні і виплаті компенсації, через те, що муніципальна няня не може здійснювати одночасно догляд більш чим за трьома дітьми. Посилаючись на протиправність дій відповідача, позивач звернулася до суду за захистом порушеного права.
26.03.2021 року представником відповідача подано письмовий відзив на позов, в якому представник просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що 11.12.2020 року позивачу відмовлено у виплаті компенсаційної послуги «муніципальна няня» з причини, що ФОП ОСОБА_2 може здійснювати догляд одночасно не більше ніж за трьома дітьми, а також не призначається отримувачам послуги, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На підставі викладеного у задоволенні позову представник відповідача просив відмовити.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації із заявою про надання послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» за жовтень 2020 року.
Листом № 2087/04-14 від 16.11.2020 року позивачу відмовлено у виплаті з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України № 68 від 30.01.2019 року, якою затверджений «Порядок відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років», а саме відповідно до абзацу 4 пункту 5 компенсація послуги «муніципальна няня» не призначається отримувачам послуги, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Листом № Л-486 від 05.01.2020 року на звернення позивача надало відповідь, з якої вбачається, що 11.12.2020 року позивачу було відмовлено з причини що муніципальна няня, яка є ФОП ОСОБА_2 може здійснювати догляд одночасно не більше ніж за трьома дітьми, та повідомлення про відмову додано до відповіді.
Строк дії договору з 01.10.2020 року по 15.02.2023 року.
Отже, спір між сторонами виник з підстав неправомірності та необґрунтованості відмови відповідача у виплаті компенсації послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Для визначення дії нормативно-правового акта у часі та, відповідно, для з`ясування того, чи поширюється його юридична сила на конкретні правовідносини, необхідно встановити: момент набуття чинності нормативно-правового акта; наявність або відсутність у новоприйнятому нормативно-правовому акті порядку та строків набрання ним чинності в цілому та/або окремих його положень, а також особливості застосування нормативно-правового акта у певний період часу (як правило, це визначається у «Перехідних положеннях»); момент виникнення та закінчення правовідносин, на регулювання яких спрямована дія акта; чи був чинним на момент виникнення та закінчення правовідносин нормативно-правовий акт; чи містить нормативно-правовий акт положення, які скасовують або пом`якшують відповідальність особи.
Верховний Суд у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 820/5348/17 зазначив, що розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.
Відповідно до п. 5 Порядку відшкодування послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 68 від 30.01.2019 року (в редакції Порядку від 01.01.2020 року, чинної на момент укладення договору від 01.10.2020 року), право на отримання компенсації послуги «муніципальна няня» мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які є батьками (усиновлювачами), опікунами дитини до трьох років і на законних підставах проживають на території України та уклали договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років (далі - договір) з муніципальною нянею. Компенсація послуги «муніципальна няня» не призначається батькам, які є батьками - вихователями дитячих будинків сімейного типу, прийомними батьками, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства.
30.09.2020 року Кабінетом Міністрів України бла винесена Постанова № 897, що набрала законної сили з дня опублікування - 02.10.2020 року, якою в пункт 5 Порядку внесені зміни, згідно з якими компенсація послуги «муніципальна няня» не призначається батькам, які є батьками - вихователями дитячих будинків сімейного типу, прийомними батьками, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства, отримувачам послуги «муніципальна няня», які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Положення п. 4 Порядку, які передбачають, що муніципальна няня, яка є фізичною особою - підприємцем (КВЕД 97.00 та/або КВЕД 88.91), може здійснювати догляд одночасно не більше ніж за трьома дітьми, за винятком догляду за дітьми з багатодітної сім`ї набирають законної сили з 01.01.2021 року.
Таким чином, оскільки договір між позивачем та ФОП ОСОБА_2 про надання послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» був укладений до набрання законної сили постановою Кабінету Міністрів України № 897 від 30.09.2020 року, то відповідач при вирішенні питання щодо відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», за жовтень 2020 року мав керуватися Порядком, який був чинним на момент укладення договору 01.10.2020 року.
Починаючи з 01.11.2020 року діє інша редакція Порядку, яка набрала законної сили з 02.10.2020 року, а тому відповідач правомірно відмовив у компенсації послуги «муніціпальна няня», оскільки згідно витягу з наказу № 31во/с від 01.06.2020 року ОСОБА_1 відповідно до ст. 18 Закону України «Про відпустки» надана відпустка без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 30.06.2020 року по 15.02.2023 року, що відповідно до п. 5 Порядку є підставою для відмови у призначенні компенсації послуги.
Крім того за повідомленням від 11.12.2020 року ФОП ОСОБА_2 одночасно доглядає більш ніж за трьома дітьми, що також не допускається Порядком в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 897 від 30.09.2020 року
Отже, суд приходить до висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у нарахуванні і виплаті компенсації послуг «муніципальна няня» за жовтень 2020 року.
З огляду на вищевикладене, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що в рамках даного адміністративного спору належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації щодо відмови в нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 компенсації послуги «муніципальна няня» за жовтень 2020 року та зобов`язання Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації послуги «муніципальна няня» за жовтень 2020 року.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації щодо відмови в нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 компенсації послуги «муніципальна няня» за жовтень 2020 року.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації послуги «муніципальна няня» за жовтень 2020 року.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець