Справа № 420/6477/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6477/21
УХВАЛА

21 квітня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97» про вжиття заходів забезпечення позову по адміністративній справі №420/6477/21, за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби в особі Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби в особі Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про:

визнання протиправною та скасування податкової вимоги №272-13 від 30.03.2021 року Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків;

визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 30.03.2021 року Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків;

зобов`язання Офісу великих платників податків Державної податкової служби відкоригувати бази даних, інформаційні системи та інтегровану картку платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97», шляхом видалення інформації про наявність податкового боргу, про що вказано у рішенні про опис майна у податкову заставу від 30.03.2021 року та податковій вимозі №272-12 від 30.03.2021 року Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

20 квітня 2021 року, через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97» надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Південному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії щодо складання Акту опису майна ТОВ «Шляховик - 97» та зупинення видаткових операцій на рахунках позивача, відчуження майна ТОВ «Шляховик - 97».

В обґрунтування вищевказаного клопотання Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97» зазначено, що рішення про опис майна у податкову заставу та податкова вимога є протиправними та порушують охоронювані законодавством права товариства.

Ну думку Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97», існує загроза складання опису майна заявника для подальшої передачі його у податкову заставу.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97», суд зазначає наступне.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства відповідно до ст.2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд, за заявою учасника справи або з власної ініціативи, має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження по адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

У свою чергу, види забезпечення позову визначає стаття 151 КАС України, за змістом частини 1 якої позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта та забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Частиною 2 цієї ж статті КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу) про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, наведеними положеннями процесуального закону передбачено конкретні умови і підстави для застосування судом заходів забезпечення позову, при цьому суд, вирішуючи це питання повинен враховувати інтереси усіх учасників справи, а також оцінити можливі наслідки і їх вплив на права заінтересованих осіб.

Водночас, заходи забезпечення позову повинні бути нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова, а заява, подана у порядку вказаних статей КАС України, повинна містити належні обґрунтування необхідності застосування таких процесуальних повноважень з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування реального виконання у майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині 2 статті 150 КАС України.

Зупинення дії, зокрема, індивідуального акта є винятковим заходом забезпечення позову виключно у випадку очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Поряд із цим, стаття 152 КАС України встановлює невичерпний перелік реквізитів і змістовних вимог до такої заяви, у тому числі, спеціальні (предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову).

Тобто, законодавець встановив обов`язок особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, навести обґрунтування необхідності застосування такого заходу й зазначити усі необхідні відомості для цього з поданням відповідних доказів, з яких би суд мав змогу достовірно встановити доцільність реалізації вказаного процесуального повноваження.

Суд враховує і те, що відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту у національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно з Рекомендацією №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Судом встановлено, що Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків 30 березня 2021 року прийнято рішення про опис майна у податкову заставу та винесено податкову вимогу №272-13 від 30 березня 2021 року.

На думку Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97» вказані рішення є протиправними та можуть привести до складання опису майна заявника для подальшої передачі його у податкову заставу.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що акт опису майна лише фіксує певний перелік майна та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Складання акту опису, по суті полягає у викладенні/відображенні на паперовому носії певної інформації, що є фактично технічним процесом створення документа та завершальною стадією виконання організаційно-технічних дій по завершенню створення документу.

Суд зазначає, що акт опису майна не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки він лише фіксує відповідні обставини, на підставі зазначеного акту не створюються відповідні правовідносини та не порушуються права позивача. Отже, такий акт як і дії по його складенню не підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства та оскарження такого акту не підпадає під судову юрисдикцію взагалі.

Вказана правова відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.02.2020 року, справа №560/495/19 адміністративне провадження №К/9901/27005/19.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що станом на день звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97» до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень та зобов`язання вчинити певні дії, відсутні належні докази можливому спричиненню шкоди правам позивача.

Окремо варто звернути увагу, що на момент розгляду заяви, судом не виявлено очевидності ознак протиправності оскаржуваних рішень податкового органу (податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу). У свою чергу, зупинення їх дії фактично вирішить спір по суті.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97» щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що дана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150 - 154, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляховик - 97» (65120, смт. Авангард, вул Базова 12, ) про вжиття заходів забезпечення позову по адміністративній справі №420/5914/21, шляхом заборони Південному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії щодо складання Акту опису майна ТОВ «Шляховик - 97» та зупинення видаткових операцій на рахунках позивача, відчуження майна ТОВ «Шляховик - 97» відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан