Справа № 360/765/21
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 квітня 2021 року СєвєродонецькСправа № 360/765/21

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Захарової О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Олійник О.А.,

та

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Смирнова О.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 360/765/21 за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування пунктів наказів від 23.11.2020 № 1903, від 24.12.2020 № 2052, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Луганської обласної прокуратури (далі - відповідач), з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу керівника Луганської обласної прокуратури Прибіги М.С. від 23.11.2020 № 1903 к в частині невиплати премії прокурору Троїцького відділу Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_1 ;

2) визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу виконуючого обов`язки керівника Луганської обласної прокуратури Карамана К.В. від 24.12.2020 № 2052 к в частині невиплати премії прокурору Троїцького відділу Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_1 ;

3) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову премію в розмірі 75 відсотків до встановленого місячного фонду оплати праці за листопад 2020 року;

4) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову премію в розмірі 325 відсотків до встановленого місячного фонду оплати праці за грудень 2020 року.

Ухвалою суду від 03.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження (арк. спр. 30 - 32).

20 квітня 2021 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду (арк. спр. 73-75).

В обґрунтування клопотання зазначено, що виплата працівникам прокуратури заробітної плати, у тому числі одноразової премії, здійснюється через уповноважений банк, а саме АТ КБ «ПриватБанк». На виконання вимог статті 30 Закону України «Про оплату праці», в рамках діючого зарплатного проекту, обласна прокуратура використовує один з наявних в АТ КБ «ПриватБанк» сервісів «Розрахунковий лист». Складовою сервісу «Розрахунковий лист» є інформація щодо загальної суми заробітної плати з розшифровкою за видами виплат (підставами їх здійснення). Зазначена інформація відносно кожного працівника прокуратури передається обласною прокуратурою до уповноваженого банку одночасно з виплатою заробітної плати. Зокрема, інформацію по заробітній платі ОСОБА_1 за листопад 2020 року передано до банку 29.11.2020, за грудень 2020 - 28.12.2020. Отже, на думку представника відповідача, про не виплату одноразової премії позивач повинен був дізнатись у листопаді - грудні 2020 року.

Представник відповідача вважає, що оскільки, питання щодо виплати одноразової премії пов`язане з проходженням позивачем публічної служби місячний строк для звернення до суду встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, розповсюджуються, у тому числі, на позовні вимоги позивача.

Враховуючи відкриття провадження за позовом, на думку представника відповідача, у даному випадку підлягають застосуванню наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, встановлені частиною третьою статті 123 КАС України (залишення позовної заяви без розгляду).

В підготовчому засіданні представник відповідача підтримав заявлене клопотання.

Позивач в підготовчому засідання заперечив проти задоволення клопотання представника відповідача, вважав його не обґрунтованим.

Розглянувши клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, перевіривши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Предметом спору у справі № 360/765/21 є нарахування та виплата позивачу премії.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, премія входить до структури заробітної плати, і відповідно, є її складовою.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Зазначене свідчить про те, що в даному випадку норми Закону України «Про оплату праці», Кодексу законів про працю України, а також інших підзаконних нормативних актів є спеціальними порівняно з нормами КАС України, а тому повинні застосовуватися положення спеціальних норм в частині можливості звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати без обмеження будь-яким строком, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

З огляду на наведене, під час розгляду справ про нарахування та виплату премії повинні застосовуватися положення частини другої статті 233 КЗпП України, а не частини п`ятої статті 122 КАС України, тобто строки звернення до суду у цій категорії справ не застосовуються.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування пунктів наказів від 23.11.2020 № 1903, від 24.12.2020 № 2052, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу суду складено 21 квітня 2021 року.

СуддяО.В. Захарова