Справа № 382/190/21
Суддя: Литвин Л. І.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/190/21
Провадження 2-а/382/14/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20 квітня 2021 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Шульга Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області молодшого лейтенанта поліції Климович Василя Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

Встановив:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовом до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області молодшого лейтенанта поліції Климович Василя Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в котрому зазначено, що 06.02.2021 р. о 22 год. 50 хв. під час керування автомобілем "DAF 95 ХF 430" номерний знак НОМЕР_1 було зупинено працівниками поліції на 230 км автошляху М06 у Житомирській області. Поліцейський назвав таку причину зупинки: він керував транспортним засобом з напівпричіпом номерний знак НОМЕР_2 , на якому у темну пору доби не працював правий задній габарит. Він надав пояснення, що регулярно проводить огляди транспортного засобу перед виїздом з місця стоянки і на протязі усього маршруту з метою своєчасного виявлення та усунення технічних недоліків і поломок. При виїзді у рейс всі освітлювальні прибори автомобіля і напівпричепа були справними. Останній огляд він провів за 30 км до того, як його зупинили патрульні, і жодних несправностей не виявив, у т.ч. перевірив - задні габаритні ліхтарі працювали справно. Після зупинки він негайно перевірив коробку запобіжників, як можливу причину поломки, проте, всі запобіжники були встановлені і були у робочому стані. Після цього він разом із патрульним перевірив роботу задніх габаритних ліхтарів-вони горіли. Він попросив поліцейського не застосовувати адмінштраф і обмежитись усним попередженням. Поліцейський не врахував його заперечень і склав постанову про притягнення до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у розмірі 340 грн., у постанові зазначено, що він порушив п. 31.4.3 ПДР України. Вважає постанову незаконною, оскільки посадова особа нацполіції під час здійснення своїх повноважень неправильно застосував норми законодавства, які встановлюють вимоги щодо світлових приладів і відповідальність за порушення цих вимог. Розділ 31 ПДР містить перелік недоліків технічного стану транспортних засобів та їх обладнання, за наявності яких забороняється експлуатація транспортного засобу або забороняється подальший рух транспортного засобу. Перелік технічних несправностей та невідповідностей, за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів, визначений п.31.4 ПДР. Склад правопорушення, передбаченого ч.1ст.121 КУпАП визначає «керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів». Згідно пп. 31.4.3 п.31.4 ПДР визначено низку технічних несправностей/невідповідностей, за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів - «зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим, роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювані і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання». Одночасно слід зазначити, що забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: «б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів», згідно пункту 31.6 ПДР. Як вбачається із наведених правових норм, склад правопорушення, передбачений ч. 1ст. 121 КУпАП, містить перелік технічних несправностей, за наявності яких забороняється експлуатація транспортного засобу (п.31.4 ПДР), та до складу правоворушення не входять несправності, за яких забороняється подальший рух (п.31.6 ПДР). У свою чергу, зміст правопорушення, який встановлено відповідачем та зазначено в оскаржуваній постанові, не входить до переліку технічних несправностей, за наявності яких забороняється експлуатація транспортного засобу. Під час розгляду справи про адмінправопорушення та накладення на нього штрафу відповідач встановив порушення ним пп.31.4.3 ПДР, яке насправді він не вчиняв. Якщо на транспортному засобі у темну пору доби не горять лампи задніх габаритних ліхтарів, це свідчить про порушення п.31.6.б ПДР, вчинення якого не входить до складу правопорушення за ч.1ст.121 КУпАП. Вважаю оскаржувану постанову необгрунтованою, так як фактично при розгляді справи про адміністративне правопорушення і прийняті постанови поліцейський ОСОБА_2 діяв без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Поліцейський не взяв до уваги його пояснення про регулярну турботу про технічний стан транспортного засобу, а також що під час спільного з поліцейським огляду транспортного засобу габаритні ліхтарі працювали. Поліцейський не врахував, що за подібне порушення ПДР він мав право заборонити подальший рух транспортного засобу, зобов`язати його виправити виявлену технічну несправність, після чого він мав би змогу продовжити рух. Прийнявши оскаржувану постанову, відповідач застосував до нього стягнення штрафу, що, на його думку, є непропорційним вчиненому порушенню ПДР. Просив скасувати постанову.

В судове засідання позивач не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду відзив, котрий обгрунтований наступним. Факт правопорушення зафіксовано на портативний відеореєстратор АМ-00101, як зазначено у графі 7 оскаржуваної Постанови, що відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Пункт 31.4.3 ПДР зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу. Пунктом 31.6.б Правил дорожнього руху встановлено, що забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних вогнів. У даному випадку кваліфікуючою ознакою, що утворює склад правопорушення, є несправність зовнішніх світлових приладів (темної пори доби). При цьому, в силу п. 31.6 ПДР України, така несправність тягне за собою заборону подальшого руху транспортного засобу, а не заборону його експлуатації взагалі, за що положеннями ч. 1 ст. 121 КпАП України передбачена відповідальність. Як вбачається з матеріалів справи, ТЗ яким керував позивач, рухався у темну пору доби в умовах недостатньої видимості з непрацюючим заднім габаритним ліхтарем, чим порушив пп. 31.4.3 ПДР України, що належним чином відображено в оскаржуваній постанові. Твердження позивача про те, що у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не було досліджено та з`ясовано всі фактичні обставини справи, можна розцінювати як вибраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності, оскільки зі змісту відеозапису вбачається, що про факт фіксування правопорушення позивача було повідомлено. Крім того, позивачу було роз`яснено порядок оскарження постанови та він висловив свою незгоду з нею. За п. 2.3.А ПДР перед виїздом водій зобов`язаний перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIIІ (далі - Закон) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Позивач не надав суду необхідних, належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Крім того жодним чином не спростовує факту вчинення правопорушення. За правовою характеристикою, правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП вважається закінченим з моменту допущенного проступку. Не мають значення наступні дії та виправдання порушника. Інспектор чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступку. Тому, особа яка вчинила проступок повинна нести адміністративну відповідальність, враховуючи принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок. Враховуючи принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, особа має нести адміністративної відповідальності. Невідворотність адміністративної відповідальності залежить більшою мірою від роботи працівників, уповноважених притягати до відповідальності і застосовувати санкції. Адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди. Безкарність правопорушника заохочує на вчинення нових проступків і подає негативний приклад іншим нестійким особам. Інспектором патрульної поліції винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Стаття 33 КУпАП (з урахуванням змін, внесених Законом № 2262-VIII від 21.12.2017), встановлює загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості Позивачем на місці вчинення правопорушення не надано. Вважає, що достатнім доказом правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності відповідача у даній категорії справ (оскарження рішень поліцейських патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності) є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову, відеофіксація правпорушення та незаперечування фактичних обставин події самим позивачем, що в розумінні статті 251 КУпАП та КАС України є належним доказом. Такі докази будуть достатніми, допоки не буде надано обґрунтованих належних доказів, які безсумнівно спростують пояснення та свідчення поліцейських і самого позивача. Отже, виходячи з всіх наявних в матеріалах справи доказів, вважає, що вина позивача доведена. Доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом. Водночас, відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття і складення спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою дія її скасування. Підстав для умисного спотворювання обставин події у поліцейського, котрий не мав жодних відносин із позивачем, а виконував обов`язки щодо забезпечення безпеки дорожнього руху не було. Просив у позові відмовити.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні установлено, що 06.02.2021 р. о 22 год. 50 хв. відносно позивача поліцейським роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області молодшим лейтенантом поліції Климович В.А. було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він керував транспортним засобом з напівпричепом днз НОМЕР_2 , в якого не працював правий задній габарит в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 ПДР та накладено на позивача адміністративне стягнення у розмірі 340 грн.

На відеозапису зафіксовано, що на причіпі транспортного засобу не горів правий задній габаритний ліхтар.

Згідно із ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 31.6 «б» Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Відповідно до п. 2.3 а) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу. Особливу увагу слід приділити перевірці систем транспортного засобу, від яких залежить безпека руху, - гальмової системи, рульового керування, приладів зовнішнього освітлення і сигналізації тощо.

Пунктом п. 31.1 ПДР передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Пунктом п. 31.4 Правил забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності п. 31.4.3 зовнішніх світлових приладів: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Відповідач під час складання постанови зазначив, що позивачем порушено п. 31.4.3 ПДР України, не пославшись на будь-які з підпунктів передбачені цією статтею.

Під час ухвалення постанови поліцейським було встановлено несправність правого заднього габаритного ліхтаря на причепі, що слід було б кваліфікувати як порушення п. 31.6 "б" ПДР України.

Таким чином, в судовому засіданні не доведено порушення водієм п. 31.4.3 ПДР України, в зв"язку з чим провадження у справі підлягає до закриття.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо посилання відповідача на необхідність сплати позивачем судового збору слід зазначити наступне.

На виконання ухвали Яготинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 р. про усунення недоліків позовної заяви, позивачем 11.03.2021 р. було сплачено судовий збір у розмірі 454 грн., що підтверджується квитанцією № 65658, а тому дані посилання суд знаходить безпідставними.

Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Керуючись ч.1 ст.121, ст.ст. 245,251,280, 283,284 КУпАП, ст.ст. 2,72,76,77,242-246,250,286, 293,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області молодшого лейтенанта поліції Климович Василя Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити. Скасувати постанову серії ЕАН № 3761504 року, складену поліцейським роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області молодшим лейтенантом поліції Климович Василем Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Литвин Л.І.