Справа № 380/1430/21
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1430/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» до Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанов,

в с т а н о в и л а :

на розгляд суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» до Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якій позивач просить скасувати постанови Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про арешт коштів боржника від 06.11.2020 № 61701716 та № 62718766.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що оскаржуваними постановами накладено арешт на грошові кошти, що містяться, зокрема, на рахунку НОМЕР_1 , з якого здійснюється виплата заробітної плати та сплата податків і зборів, в т.ч. ЄСВ, ПДФО, військовий збір, ПДВ. Позивач з такими рішеннями не погоджується та вважає, що вони є протиправними та підлягають скасуванню, адже виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці. Тобто рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Вважаючи у зв`язку із цим свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою їх захисту. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву представник відповідача покликається на те, постанови про арешт коштів боржника від 06.11.2020 ВП № 61701716 та ВП № 62718766 винесені у відповідності до положень ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження". Зазначає, що жодних повідомлень стосовно того, що відкриті боржником в АТ АКБ "Львів" рахунки є рахунками із спеціальними режимом використання до відділу ДВС не надходило. Стверджує, що діючи в межах норм чинного законодавства державним виконавцем під час винесення постанов про арешт коштів боржника від 06.11.2020 вжито заходів щодо застереження накладення арешту на рахунки, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом. 19.12.2020 на адресу відділу надійшло повідомлення АТ АКБ «Львів», що постанови про арешт коштів боржника від 06.11.2020 прийняті, рахунки заблоковано для подальшого накопичення коштів для їх виконання, що підтверджує законність їх винесення. А тому, покликаючись на правомірність оскаржуваних постанов та наявність підстав для їх прийняття, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Просить відмовити в задоволенні позову.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку з розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 08.02.2020 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 24.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі; ухвалено розглядати справу без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами; визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з цим позовом та поновлено цей строк; витребувано у відповідача матеріали виконавчих проваджень, в межах яких винесені постанови про арешт коштів боржника від 06.11.2020 № 61701716 та № 62718766; запропоновано відповідачу до 05.03.2021 надати суду відзив на позовну заяву з врахуванням вимог ст. 162 КАС України.

Ухвалою суду від 30.03.2021 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви у спосіб уточнення позовних вимог або уточнення суб`єктивного складу учасників справи, з урахуванням вказаних суддею зауважень.

На виконання вимог ухвали суду від 30.03.2021 позивач подав заяву на усунення недоліків позовної заяви, до якої долучив позовну заяву та її примірник для відповідача, в якій зазначив належного відповідача відповідача у справі, а саме замість Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області вказав Старосамбірський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

У зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви ухвалою суду від 06.04.2021 розгляд справи продовжено.

Ухвалою суду від 06.04.2021 здійснено заміну первісного відповідача у справі - Старосамбірський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на Старосамбірський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (82000, Львівська область, м. Старий Самбір, вул. Галицького, буд. 114; ).

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Старосамбірському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувають виконавчі провадження:

- ВП № 61701716 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-480-17У, виданої 07.02.2020 Головним управлінням ДПС у Львівській області про стягнення із Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» боргу (недоїмки) в сумі 582957,12 грн;

- ВП № 62718766 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-480-17У, виданої 10.03.2020 Головним управлінням ДПС у Львівській області про стягнення із Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» боргу (недоїмки) в сумі 126273,49 грн.

Постановами начальника відділу Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Павловим Ю.В. від 06.11.2020 у ВП № 61701716 та № 62718766 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належать боржнику - Старосамбірському дочірньому лісогосподарському підприємству обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Галсільліс".

Вказані постанови листами від 06.11.2020 за № 1582, № 15580 скеровані АТ АКБ «Львів» для примусового виконання.

Листами від 11.11.2020 № 4580/0-12/1 та № 4579/0-12/1 АТ АКБ «Львів» повідомило, що станом на 11.11.2020 Старосамбірське дочірнє лісогосподарське підприємство обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» має відкриті рахунки з відповідними залишками на них:

НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) - 0 грн,

НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ) - 26 534,38 грн.

На вказані рахунки накладено арешти.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає, що накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритого АТ АКБ "Ощадбанк" є незаконним, адже з цього рахунку, як зазначив позивач, здійснюється виплата заробітної плати та сплата податків і зборів, в т.ч. ЄСВ, ПДФО, військового збору, ПДВ.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1 та 2 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Загальний порядок звернення стягнення на кошти боржника визначено у розділі VII Закону № 1404-VIII. Так, згідно з частиною 1 та 2 статті 48, частиною 3 статті 52, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону № 1404-VIII, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Крім того, положеннями частин 1 та 2 статті 52 Закону № 1404-VIII, виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Разом з тим, положеннями пункту 8 розділу VІІІ «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Арешт на кошти боржника може бути накладено в національній та/або в іноземній валюті, про що зазначається у постанові.

Водночас, положеннями статті 52 Закону № 1404-VIII також визначено, що не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Тобто, у випадку накладення державним виконавцем арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, передбачено відповідний порядок дій банку, іншої фінансової установи, при цьому постанова про арешт коштів боржника в цій частині не підлягає до виконання.

Разом з тим, закон не передбачає у такому випадку необхідності скасування чи зміни постанови державного виконавця про арешт коштів боржника.

З вищенаведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, державний виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини 3 статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина 4 статті 59 Закону № 1404-VIII).

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Судом встановлено, що оскаржуваними постановами накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належать боржнику - Старосамбірському дочірньому лісогосподарському підприємству обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Галсільліс".

На виконання вимог вказаних постанов банківською установою накладено арешти на рахунки позивача НОМЕР_3 , НОМЕР_1 , що підтверджено листами банку АТ АКБ «Львів» № 4580/0-12/1 від 11.11.2020, № 4579/0-12/1 від 11.11.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що рахунок НОМЕР_1 , на який накладено арешт, використовується, в тому числі, і для виплати заробітної плати працівниками та сплати податків.

Стосовно зазначеного суд зауважує, що АТ АКБ «Львів», на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VIII покладено обов`язок визначати статус рахунків та можливість накладення арешту на кошти на ньому, не визнав рахунок НОМЕР_1 та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Разом з тим, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини 4 статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Матеріали справи не містять відомостей, що боржник звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та просив не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку для виплати заробітної плати своїм працівникам.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідачем не допущено накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення, на які заборонено законом; відповідачем дотримані всі приписи закону та вжито своєчасних і належних заходів для примусового виконання виконавчого документа.

Вищезазначені висновки зроблені з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.05.2020 за наслідками перегляду справи № 905/361/19, в якій досліджено правовідносини щодо накладення арешту на рахунки боржників, у порядку статей 52, 56 Закону № 1404-VIII, з яких останніми здійснюється виплата заробітної плати.

Відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не знаходять належного правового обґрунтування, тоді як відповідачем доведено правомірність своїх рішень, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено ст. 139 КАС України не передбачено, а тому такі слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 2, 72, 77, 139, 243-246, 255, 257, 271, 272, 287, п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення», підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» до Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанов - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його складення, з урахуванням положення до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Позивач - Старосамбірське дочірнє лісогосподарське підприємство обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Галсільліс" (місцезнаходження: вул. Коцюбинського,6, м. Старий Самбір, Львівська область, 82000; )

Відповідач - Старосамбірський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (82000, Львівська область, м. Старий Самбір, вул. Галицького, буд. 114; ).

Суддя Сидор Н.Т.