Справа № 400/2443/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 квітня 2021 р. № 400/2443/21
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О., ознайомившись з

адміністративним позовом:Директора товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика" Дубовика Миколи Всеволодовича, пр-т Богоявленський, 47/3, м. Миколаїв, 54018

до відповідача:Працівника Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Попазогло Влади Сергіївни, вул. Спаська, 18, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправною постанови від 27.08.20 р., стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до працівника державного органу ДБР територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві Попазогло В.С. про:

1) визнання протиправними дій, бездіяльності, постанови про закриття кримінального провадження від 27.08.2020р. та зобов`язання утриматися від вчинення протиправних дій;

2) встановлення відсутності компетенції (повноважень) на прийняття (постановлення) протиправних рішень, вчинення протиправної бездіяльності;

3) стягнення коштів на відшкодування моральної і майнової шкоди та збитків, заподіяної протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю в розмірі, який має бути встановлений судовою психолого-психіатричною експертизою, які проводяться в Державній установі «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю» МОЗ України, товарознавчу та економічну експертизи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ст. 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

П. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Позивач не позбавлений права звернутися до місцевого загального суду з позовом до відповідача про визнання протиправними дій, бездіяльності, постанови про закриття кримінального провадження від 27.08.2020р. та зобов`язання утриматися від вчинення протиправних дій за правилами КПК України.

Компетенційними є спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Позивач не є суб`єктом владних повноважень, а отже, не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у відповідача.

Спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства щодо вказаних позовних вимог слід тлумачити як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому зазначені вище вимоги не можуть бути вирішені в жодній юрисдикції.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина або юридичної особи не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Основним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є участь суб`єкта владних повноважень стороною у спірних правовідносинах та виконання ним у цих правовідносинах владних управлінських функцій.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 13.03.2019 по справі № 820/3713/17.

Спір в цій справі не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини не стосуються здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій. Дії слідчого, вчинені при виконанні ним своїх обов`язків є процесуальними, а не управлінськими, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами. До того ж, позов, що стосується компетенції у сфері управління може бути подано виключно суб`єктом владних повноважень до іншого суб`єкта владних повноважень.

Відтак, позовні вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ч.5 ст. 21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

П. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: 1) позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вказане є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко