Справа № 145/308/21
Суддя: Ратушняк І. О.
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 145/308/21
Провадження №2-а/145/10/2021
ПОСТАНОВА
іменем України

09.04.2021 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Крикливій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до посадової особи - поліцейського роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області Шевчука Максима Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому вказує, що поліцейським роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області Шевчуком М.С. винесено постанову серії ЕАН № 3819338 по справі про адміністративне правопорушення від 22.02.2021, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Постанова обґрунтована тим, що 22.02.2021, о 21:20:08 в м. Вінниця, по вул. Грибоєдова 19, він, керуючи ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху, чим порушив п. 9.2 а ПДР - порушення попереджувальних сигналів при початку руху.

На його думку, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням чинного законодавства та без врахування всіх обставин справи.

Так, п 7 постанови, де зазначаються до додатки до неї, відсутні записи про докази, що свідчить про формальний підхід відповідача до розгляду справи.

Відповідач не дав йому можливість належним чином підготуватися для захисту, не надав йому можливості скористатися допомогою адвоката, єдине, що він зміг, це додати до матеріалів справи усні пояснення, однак був позбавлений можливості подати характеристику з місця проживання, довідку про доходи та склад сім`ї, оскільки в нього на утримані перебуває троє дітей.

У постанові наданій йому інспектором інформація про такий прилад чи технічний засіб відсутня, а тому це свідчить, що фіксація інспектором поліції порушення правил ПДР України відсутня.

Проте, штраф інспектор може винести лише на підставі доказів, зокрема фото-, відео фіксації, пояснення свідків. Для належного доведення правопорушень працівники поліції наділені повноваженнями щодо відеофіксації таких порушень.

Просить скасувати постанову ЕАН №3819338 від 22.02.2021 року про накладення

адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення

безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно нього, винесену

поліцейським роти № 2 батальону управління патрульної поліції у Вінницькій області

Департаменту патрульної поліції України капралом поліції Шевчуком Максимом Сергійовичем.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, згідно клопотання просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Відповідач - поліцейський роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області Шевчук М.С. в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлений своєчасно в порядку, встановленому законом.

Представник департаменту патрульної поліції Дмитро Ковальчук надав суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАН № 3819338 по справі про адміністративне правопорушення від 22.02.2021 року, ОСОБА_1 , 22.02.2021 року, о 21:20:08 в м. Вінниця, по вул. Грибоєдова 19, керуючи транспортним засобом "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху, чим порушив п. 9.2 а ПДР України. Його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 2.2 Рішення Конституційною Суду України 5-рп/2015 від 26.05.2015, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації ії відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).
У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також ч. 2 ст. 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Відповідач не дав позивачу можливості належним чином підготуватися для захисту, скористатися допомогою адвоката, він був позбавлений можливості подати характеристику з місця проживання, довідку про доходи та склад сім`ї.
Адміністративна відповідальність є одним з видів юридичної відповідальності і за умови притягнення особи до будь-якого виду юридичної відповідальності держава має забезпечити дотримання конституційних прав особи і гарантій їх ефективної, а не декларативної реалізації. На особу не може бути покладений обов`язок виправдовуватися і доводити свою невинуватість, оскільки це суперечить конституційним правам та конвенційним зобов`язанням України.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Статтею 280 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При винесенні постанови інспектором повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно з принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з положеннями ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Так, п 7 постанови, де зазначаються до додатки до неї, відсутні записи про докази, що свідчить про формальний підхід відповідача до розгляду справи.

Відповідач не дав ОСОБА_1 можливості належним чином підготуватися для захисту, не надав можливості скористатися допомогою адвоката, позбавив можливості подати характеристику з місця проживання, довідку про доходи та склад сім`ї, оскільки в нього на утримані перебуває троє дітей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 13.02.2020. у справі № 524/9716/16-а у постанові про порушення ПДР обов`язково має бути вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення.

У постанові інформація про такий прилад чи технічний засіб відсутня, тому незрозумілим є подання диску разом із відзивом на позов.

Відповідно до правового висновку Верховного суду зазначених у рішенні від 23.10.2019 по справі №357/10134/17 підставою для винесення штрафу поліції є порушення правил дорожнього руху.

Проте, штраф інспектор може винести лише на підставі доказів, зокрема фото-, відео фіксації, пояснення свідків. Для належного доведення правопорушень працівники поліції наділені повноваженнями щодо відеофіксації таких порушень.

При вирішенні справи суд виходить з того, що відповідачем не надано жодного безспірного доказу, який би свідчив про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, оскільки відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення у виді вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 90, 242, 244-246, 286 КАС України, ст.ст. 251, 280, 283, 284, 287, 288, 289 КУпАП,

ухвалив:
Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАН № 3819338 по справі про адміністративне правопорушення від 22.02.2021 року, винесену поліцейським роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області Шевчуком Максимом Сергійовичемпро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня вручення сторонам та їх представникам копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ратушняк І. О.