Справа № 160/12730/20
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 160/12730/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 (суддя першої інстанції Голобутовський Р.З.) в адміністративній справі №160/12730/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, викладену в листі № 6221/103/05-2020 від 02.09.2020 року, у проведенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області прийняти рішення щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності згідно з п. 4 ч. 1 ст. 97 та пп. б) п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" в розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень статей 97, 99 Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 11.01.2016року №4 у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. Проте у виплаті вказаної допомоги їй було відмовлено. Відповідно до довідки МСЕК №627182 від 21.07.2020 року позивачці встановлено другу групу інвалідності з 27.01.2020 року, причина захворювання, пов`язана з проходженням служби в поліції. Наказом відповідача №196 о/с від 20.07.2020 року позивач звільнена із займаної посади з 21.07.2020 року через хворобу. У зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності, позивач звернулась до відповідача 24.07.2020 року із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності, надала всі запитувані відповідачем документи. Проте, відповідачем відмовлено у виплаті грошової компенсації, оскільки така компенсація призначається в разі визначення поліцейському інвалідності протягом шести місяців після звільнення його з поліції, а інвалідність позивачу була призначена 21.07.2020 року, звільнили позивача 21.07.2020 року, тому відсутні підстави для виплати грошової компенсації. Вважає такі дії відповідача протиправними, вчиненими не у відповідності до вимог закону.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2020року позов задоволено.

З апеляційною скаргою до суду звернувся відповідач, якій зазначив, що нормами Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року №4 не передбачено обов`язку ГУНП призначати та виплачувати одноразову грошову допомогу колишньому поліцейському, інвалідність якого встановлена до його звільнення.

За результатами апеляційного перегляду справи просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ з 07.11.2015 року по 21.07.2020 року.

З 16.02.2020 року по 24.03.2020 року позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» з діагнозом вогнищеве ураження правої лобної та тім`яної долей, з момтрним фокальним епінападом за типом джексонівського (16.02.2020року одноразово), монопарез в лівій руці, приймала антиконвульсанти (депкін), продовжила лікування амбулаторно. 30.03.2020 року стаціонарно отримала курс противірусної терапії. 13.05.2020 року в Інституті нейрохірургії ім. Академіка А.П.Рожоманова м.Київ проведено МРТ головного мозку.

Згідно зі свідоцтвом про хворобу №74 02.07.2020 року позивачу поставлено діагноз з зазначенням, що захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції.

У свідоцтві про хворобу №74 постановлено: непридатна до служби в поліції.

Листом від 21.07.2020 року №48/7-1377 Криворізький відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області просив Голову обласної медико-соціальної експертної комісії №2 встановити колишньому поліцейському ОСОБА_1 ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках).

Відповідно до довідки МСЕК №627182 від 21.07.2020 року позивачу встановлено другу групу інвалідності з 21.07.2020 року, причина захворювання - пов`язана з проходженням служби в поліції.

Наказом відповідача №196о/с від 20.07.2020 року позивач звільнена із займаної посади з 21.07.2020 року за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу.

24.07.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності.

Листом №6221/103/05-2020 від 02.09.2020 року Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області відмовило у виплаті грошової компенсації з посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», в якому зазначено, що виплата одноразової грошової допомоги призначається в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Зважаючи на те, що день звільнення є останнім днем служби, відповідачем відмовлено у виплаті грошової компенсації.

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача у виплаті грошової допомоги, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії, а тому саме з дати встановлення втрати працездатності у позивачки виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах Національної поліції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту четвертого частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію» та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України затверджено від 11.01.2016р. №4 Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Відповідно до пункту 1 Розділу 2 цього Порядку у разі встановлення поліцейському інвалідності днем виникнення права на отримання допомоги є дата з якої встановлено інвалідність.

В ході розгляду справи встановлено, що позивачка проходила службу в Національній поліції України, під час служби 21.07.2020 року позивачці встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах поліції, а відповідно до наказу від 20.07.2020 року №196 о/с позивачку звільнили зі служби за п.2 ч.1 статті 77 (через хворобу) згідно Закону України «Про Національну поліцію» 21.07.2020 року.

За змістом пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VІІІ підстава звільнення поліцейського зі служби в поліції (внаслідок захворювання, поранення, які пов`язані з проходженням служби) є обов`язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.09.2018року №357/1734/17, 373/1188/16-а.

За правилами пункту 7 частини 2 статті 61 Закону №580-VІІІ наявність у особи певного захворювання може бути перешкодою для проходження служби в поліції, а відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 цього Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Таким чином, встановлення на законодавчому рівні такої обов`язкової умови для виплати одноразової грошової допомоги, як звільнення з поліції внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, покликане надати гарантовану з боку держави соціальну допомогу саме тим поліцейським, стан здоров`я яких завадив продовжити службу в поліції, і які припинили її вимушено.

Визначення Порядком №4 днем виникнення права на отримання допомоги дати, з якої встановлена інвалідність, не змінює визначених Законом, як актом вищої юридичної сили, обовязкових умов призначення одноразової грошової допомоги і не може бути безумовною підставою для її виплати без дотримання таких умов

В свою чергу, отримання поліцейським інвалідності під час проходження служби не суперечить вимозі закону щодо шестимісячного після звільнення строку виникнення інвалідності.

Встановлення інвалідності під час служби саме собою не може бути підставою для відмови у виплаті допомоги за умови дотримання іншої обов`язкової умови - підстави звільнення.

Відповідно до норм п.4 цього Порядку та умов випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

- під час виконання службових обов`язків (п.3, 5 ч.1 статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

- пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (п.6 ч.1 статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку, що втрата працездатності поліцейського, пов`язана з проходженням служби в органах поліції є підставою для призначення одноразової грошової допомоги, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Колегією суддів враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є зобов`язання відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення інвалідності, в розмірі та порядку, передбаченому ст.ст. 97, 99, 100 Закону України "Про Національну поліцію", Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втраті працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ № 4.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив законне судове рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 в адміністративній справі №160/12730/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва