Справа № 420/5999/21
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5999/21
УХВАЛА

19 квітня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Глуханчук О.В.,

розглянувши матеріали:

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - товариство з обмеженою відповідальністю «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ» (65009, м. Одеса, вул. Теніста, 9/12, кв. 16)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державний реєстратор комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Гутник Ігор Іванович (67667, Одеська область, Біляївський район, смт Хлібодарське, вул. Маяцька дорога, 20)

про визнання протиправним та скасування наказу від 02 лютого 2021 року № 397/5 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 квітня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - товариство з обмеженою відповідальністю «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державний реєстратор комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Гутник Ігор Іванович, у якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ № 397/5 Міністерства юстиції України від 02 лютого 2021 року, яким було задоволено скаргу ОСОБА_2 від 11 листопада 2020 року: скасовано реєстраційну дію у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03 жовтня 2019 року № 2071753 «Державна реєстрація створення юридичної особи», проведену державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Гутником Ігорем Івановичем щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 43265960);

зобов`язати Міністерство юстиції України скасувати державну реєстрацію реєстраційних дій по скасуванню реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03 жовтня 2019 року № 2071753 «Державна реєстрація створення юридичної особи», проведену державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Гутником Ігорем Івановичем щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 43265960), на підставі наказу № 395/5 Міністерства юстиції України від 02 лютого 2021 року, яким було задоволено скаргу ОСОБА_2 від 11 листопада 2020 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що ТОВ «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ» було створено на підставі Протоколу № 1 установчих зборів засновників підприємства від 03.10.2019 року: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Вкладом до статутного капіталу Товариства стало нерухоме майно - квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що належала засновникам на праві приватної спільної часткової власності, ОСОБА_3 в розмірі 1/10 частки та ОСОБА_2 в розмірі 9/10 часток квартири.

04 жовтня 2019 року ОСОБА_2 продав належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ» ОСОБА_3

07 жовтня 2019 року ТОВ «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ» було прийнято рішення щодо зменшення статутного капіталу та повернення вкладу, який вносився в статутний капітал Товариства, у вигляді нерухомого майна (квартира за вищевказаною адресою). Згідно акту приймання-передачі, Товариство передало ОСОБА_3 нерухоме майно, яке було повернуто рішенням Товариства про зменшення статутного капіталу, тобто квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому ОСОБА_3 зареєструвала квартиру за вищевказаною адресою на праві власності.

Позивач зазначає, що він за згодою власників у період з 01 жовтня 2017 року по 18 жовтня 2019 року постійно проживав у вказаній квартирі та оплачував житлово-комунальні платежі.

18 жовтня 2019 року позивач - ОСОБА_1 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та власником квартири - ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 1878. Право приватної власності на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно.

Як зазначає позивач, 11 листопада 2020 року, з метою незаконного позбавлення його права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , один із засновників ТОВ «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ» ОСОБА_2 , звернувся до Міністра юстиції України із скаргою на незаконну, на його думку, реєстрацію ТОВ «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ».

При цьому, як повідомляє позивач, ОСОБА_2 звернувся й до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 та ТОВ «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ» про витребування у ОСОБА_1 на користь громадянина Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії Годдарда Девіда 9/10 частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом Міністерства юстиції України від 02 лютого 2021 року № 397/5 задоволено скаргу ОСОБА_2 від 11 листопада 2020 року та скасовано реєстраційну дію у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03 жовтня 2019 року №2071753 «Державна реєстрація створення юридичної особи», проведену державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Гутником Ігорем Івановичем щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 43265960); виконання пункту 2 наказу було покладено на Офіс протидії рейдерству.

Не погоджуючись із вказаним наказом Міністерства юстиції України № 397/5 від 02 лютого 2021 року позивач звернувся з даним позовом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися ця справа, суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У свою чергу, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС та поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних, господарських чи цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (інших суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 та від 17 лютого 2021 року у справі № 821/669/17.

Як установлено судом з матеріалів позовної заяви, позивач - ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом про скасування Наказу Міністерства юстиції України № 397/5 від 02 лютого 2021 року, яким скасовано реєстраційну дію у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03 жовтня 2019 року № 2071753 «Державна реєстрація створення юридичної особи» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ».

Підставою позову стало те, що скасуванням реєстраційних дій порушується право власності позивача на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, у цій справі існує спір про право власності, що унеможливлює його розгляд за правилами адміністративного судочинства.

Вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ про скасування державної реєстрації створення юридичної особи, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про скасування державної реєстрації ухвалене за скаргою іншої особи, а не позивача.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію створення юридичної особи є захистом прав іншої особи.

Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та відсутністю такого права у інших осіб, зокрема ОСОБА_2 .

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження наказу № 397/5 Міністерства юстиції України від 02 лютого 2021 року безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, сам позивач повідомив, що ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до нього - ОСОБА_1 та ТОВ «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ» про витребування у ОСОБА_1 на користь громадянина Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії Годдарда Девіда 9/10 частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

При цьому, згідно з ч.1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання права власності.

Подібних висновків щодо юрисдикції аналогічних спорів дійшла Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 22 січня 2019 року у справі № 910/12224/17, від 27 березня 2019 року у справі № 2а-1548/10, від 12 лютого 2020 року у справі № 596/2315/15-а; у постанові від 05 березня 2020 року у справі №815/1446/18.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За таких обставин, з огляду на зміст позовної заяви, характер спірних правовідносин, обставини, встановлені судом, суд вважає, що цей спір не є публічно-правовим та в залежності від суб`єктного складу сторін має вирішуватися за правилами цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, суд зазначає, що наслідком порушення правил предметної підсудності є скасування рішення суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

На підставі викладеного, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 170, 171, 248, 256, 293 КАС України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - товариство з обмеженою відповідальністю «ФЛЕЙТ ЕСТЕЙТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державний реєстратор комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Гутник Ігор Іванович, про визнання протиправним та скасування наказу від 02 лютого 2021 року № 397/5 та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачеві, що вказані в позові вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства (з урахуванням суб`єктного складу сторін).

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Глуханчук