Справа № 200/5583/20-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 р. Справа№200/5583/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ушенка С.В.,

при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та часткове скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:

- визнати протиправними і скасувати пункти 2 та 5 наказу № 140 від 07.04.2020 про оголошення суворої догани та позбавлення премії за квітень 2020 року;

- зобов`язати повернути премію за квітень 2020 року;

- визнати протиправними і скасувати пункти 3 та 4 наказу № 140 від 07.04.2020 про притягнення до повної матеріальної відповідальності та щомісячного утримання з грошового забезпечення суми матеріальної шкоди у розмірі 77 099,16 грн. до її повного погашення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 23 серпня 2017 року проходить службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_4 . На теперішній час служить старшим техніком 3 мотопіхотної роти техніком 2 мінометної батареї, має військове звання сержант. Зазначає, що наказом відповідача від 07.04.2020 №140 за результатами службового розслідування його безпідставно притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за слабкий контроль за діями підлеглого особового складу на підставі статей 48, 55 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України. Вважає такий наказ в частині, що стосується його, протиправним, оскільки у матеріалах службового розслідування та спірному наказі відсутні посилання на відповідні порадники, інструкції, положення та посібники, вимоги яких ним не було виконано відповідно до ст.16 Статуту. Вказує, що ст. 111 Статуту взагалі не має до нього жодного відношення, оскільки він не є командиром роти. Крім того зазначив, що у наказі та матеріалах службового розслідування не встановлено жодного порушення посадових обов`язків та військової дисципліни його підлеглими, а службове розслідування проведено з порушенням строку, визначеного законодавством. Вважає, що його безпідставно притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Разом із позовною заявою представником позивача надано клопотання про забезпечення доказів шляхом зупинення дії пункту 4 наказу відповідача № 140 від 07.04.2020 та заборони здійснювати утримання з грошового забезпечення старшого техніка управління 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_4 сержанта ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, вмотивований тим, що за результатами службового розслідування, проведеного відносно, зокрема, позивача, видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 №140 від 07.04.2020. Оскільки знищення техніки відбулось в результаті нехтування позивачем заборон щодо використання техніки в світлу пору доби, вважає, що саме позивач повинен відшкодувати завдані державі збитки.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.06.2020 заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.06.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та позивачеві надано строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

03.07.2020 через відділ документообігу та діловодства Донецького окружного адміністративного суду представником позивача повторно подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 4 наказу відповідача № 140 від 07.04.2020 та заборони здійснювати утримання з грошового забезпечення старшого техніка управління 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_4 сержанта ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.07.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ухвали суду від 07.09.2020 справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 24.09.2020.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та часткове скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без розгляду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного від 21 вересня 2020 року у справі №200/5583/20-а задоволено. Ухвалу Донецького окружного адміністративного від 21 вересня 2020 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.12.2020 прийнято до провадження адміністративну справу. Підготовче засідання призначене на 21 січня 2021 року.

21.01.2021 підготовче засідання у справі відкладено на 01.02.2021.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Підготовче засідання у справі призначене на 02 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 02.03.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 23.03.2021.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.03.2021 судовий розгляд в адміністративній справі відкладено на 05 квітня 2020 року.

У визначений день учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подали.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

З 23.08.2017 позивач проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом (а.с. 40).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 15.04.2019 молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення командира машини 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти, старшого техніка управління 3 мотопіхотної роти, ОВС -700878А, вважати таким, що з 15 квітня 2019 року справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків, шпк «прапорщик» (а.с. 103).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_5 від 28 січня 2016 року позивач є учасником бойових дій (а.с. 8).

На підставі рапорту від 25.12.2019 командира військової частини НОМЕР_4 майора ОСОБА_2 щодо знищення автомобіля «ЗІЛ-131» в результаті ураження противником, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 26.12.2019 №1125 призначене службове розслідування та доручено його проведення заступнику командира з озброєння начальнику технічної частини військової частини НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_3 (а.с. 69-70).

Згідно висновків акту службового розслідування (дата складення і підписання відсутня) в результаті порушення порядку переміщення та перебування автомобільної техніки на передньому краї оборони, відкритих ділянках місцевості, в денний час доби, державі завдано матеріальну шкоду в сумі 77099,16 грн. внаслідок не виправданого в конкретних умовах службового ризику, а саме пересування автомобілю ЗІЛ-131 на передньому краї оборони, відкритих ділянках місцевості, в денний час доби по небезпечному маршруту. Відшкодування завданих збитків державі покласти на старшого машини, старшого техніка управління 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_4 сержанта ОСОБА_1 (а.с.137-142).

За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято наказ від 07.04.2020 № 140, яким наказано:

пункт 2 - за порушення вимог ст.ст. 16, 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за слабкий контроль за діями підлеглого особового складу на підставі статей 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого техніка 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_4 сержанта ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА»;

пункт 3 - за порушення порядку переміщення та перебування автомобільної техніки на передньому краї оборони, відкритих ділянках місцевості в денний час доби, в результаті чого завдано шкоду державі, на підставі пункту 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі» притягнути старшого техніка управління 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_4 сержанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності в сумі 77099,16 грн.;

пункт 4 - помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_4 щомісячно проводити утримання з грошового забезпечення старшого техніка управління 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_4 сержанта ОСОБА_1 до моменту повного надходження грошових сум;

пункт 5 - помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_4 врахувати накладені дисциплінарні стягнення та позбавити премії в повному обсязі сержанта ОСОБА_1 за квітень місяць.

Не погоджуючись із матеріалами та порядком проведення службового розслідування, а також наказом, прийнятим за його результатами, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут).

Згідно ст. 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту).

Відповідно до ст.ст. 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до п. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 N 243/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (в подальшому - Положення № 243) відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Пунктом 3 Положення № 243 визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки (абз. 2 п. 3 Положення № 243).

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності (абз. 3 п. 3 Положення № 243).

Згідно із п. 8 Положення № 243 залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Таким чином, підставою для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, є встановлення його винної протиправної поведінки з обов`язковим визначенням ступеню її суспільної небезпечності, обставин заподіяння шкоди та причинного зв`язку такої поведінки з настанням шкоди.

Пунктом 13 Положення № 243 визначено повний перелік обставин, за наявності яких військовослужбовець несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини державі: умисне знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконне витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписка у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Крім того, згідно із п. 19 Положення № 243, розслідуванням повинно бути встановлено в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, які сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Як вбачається з акту службового розслідування, затвердженого заступником командира з озброєння начальником технічної частини військової частини НОМЕР_2 , підполковником ОСОБА_4 , позивач, незважаючи на неодноразові вимоги розпоряджень начальника штабу першого заступника командира ОТУ «Схід» від 16.11.19р. № 01/ 1314/окп/49/218дск та від 25.12.2019р. № 01/1314/окп/49/352/дск щодо переміщення та перебування автомобільної техніки на передньому краю оборони, відкритих ділянках місцевості в денний час доби, порушив ці вимоги, внаслідок чого 25.12.2019 об 11 годині 36 хвилин під час підвозу матеріальних засобів на взводні опірні пункти «Шахтар» та «Пірат» прямими влученнями ракет з боку противника було уражено автомобіль ЗіЛ-131, шасі № НОМЕР_6 , військовий номер НОМЕР_7 , військової частини НОМЕР_4 , в результаті чого автомобіль зазнав значних пошкоджень. Запропоновано за порушення порядку переміщення та перебування автомобільної техніки на передньому краї оборони, відкритих ділянках місцевості в денний час доби, в результаті чого завдано шкоду державі, на підставі пункту 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі» притягнути старшого техніка управління З мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_4 сержанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності в сумі 77099,16 гривень.

Проте, на переконання суду, ці висновки зроблені без фактичної перевірки всіх обставин події, яка передувала прийняттю спірного наказу, спричинення матеріальної шкоди та наявності умисних винних неправомірних дій позивача у зв`язку з цим.

Під час проведення службового розслідування відповідачем не встановлено, за наявності яких обставин та умисних неправомірних дій позивачем спричинена матеріальна шкода.

Пунктом 2 оскаржуваного наказу позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 16, 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548 від 24.03.1999.

Відповідно до статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно- правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Тобто, умовами притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання (невиконання) своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку при наявності його провини.

Відповідно до статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У матеріалах службового розслідування та у наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відсутні посилання на відповідні порадники, інструкції, положення та посібники, вимоги яких позивачем не було виконано або виконано неналежним чином.

Так, пунктом 2 наказу № 140 від 07.04.2020 зазначено, що сувору догану позивачу оголошено за слабкий контроль за діями підлеглих, проте у наказі та матеріалах службового розслідування не встановлено жодного порушення своїх посадових обов`язків та військової дисципліни підлеглими позивача.

Крім того, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивача із зазначеним у Акті службового розслідування розпорядженням начальника штабу першого заступника командира ОТУ «Схід» від 16.11.19 № 01/1314/окп/49/218дск, а зі змістом розпорядження від 25.12.2019 №01/1314/окп/49/352/дск позивача ознайомлено в день, коли власне сталося ураження автомобіля ЗіЛ-131.

При цьому, пунктом 9 оскаржуваного наказу передбачено доведення розпоряджень заступника командира ОТУ «Схід» від 16.11.2019 № 01/1314/окп/49/218дск та від 25.12.2019р. №01/1314/окп/49/352/дск до відома особового складу, що також є підтвердженням недоведення до відома, зокрема, позивача, зазначених розпоряджень.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на статтю 111 Статуту, оскільки вона регламентує обов`язки та відповідальність командира роти (корабля 4 рангу), яким позивач не є.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ 21.11.2017 №608 (далі Порядок №608).

Відповідно до п.3 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Як вже зазначалось судом, акт службового розслідування не містить дати його складення.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (п.8 розділу ІІІ Порядку №608).

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п.1 розділу V Порядку №608).

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (п.2, п.3 розділу V Порядку №608)).

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (п.4 розділу V Порядку №608).

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (п.5 розділу V Порядку №608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі мартеріали службового розслідування (п.6 розділу V Порядку №608).

У разі якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідному командиру (начальнику) військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, для прийняття рішення (п.7 розділу V Порядку №608).

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що притягненню військовослужбовця до відповідальності повинне передувати проведення службового розслідування, у ході якого встановлюються обставини, зазначені у пункті 3 Розд. ІІ Порядку №608.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.12.2019 №1125 призначено службове розслідування та доручено його проведення заступнику командира з озброєння начальнику технічної частини військової частини НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_3 .

При цьому, в порушення вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 №608, особою, яка проводила службове розслідування, на переконання суду не здійснено всебічне, повне та об`єктивне вивчення і встановлення фактів правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності.

Крім того, згідно ст. 85 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Оскільки наказ №1125 командира військової частини НОМЕР_2 про призначення службового розслідування видано 26.12.2019, а наказ про результати службового розслідування командира військової частини НОМЕР_2 № 140, яким позивача притягнуто до матеріальної та дисциплінарної відповідальності видано 07.04.2020, відповідачем порушено встановлений законодавством строк його проведення.

Акт службового розслідування не відповідає вимогам п.3 розділу V Порядку, зокрема не містить зазначення зв`язку правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, вини військовослужбовця, причинного зв`язку між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась, вимог нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено, причин та умов, що сприяли правопорушенню, заперечень, заяв та клопотань осіб, за участю яких сталася подія, а також не містить мотивів відхилення чи підстав для задоволення пояснень позивача.

Відповідачем не надано доказів доведеності вини позивача, встановлення причинного зв`язку правопорушення між неправомірними діями останнього та подією, що трапилась, причин та умов, що сприяли правопорушенню.

Суду не надано доказів на підтвердження доведення до позивача підстав проведення службового розслідування, що є порушенням п.п. 2, 3 розділу ІV Порядку, не надано доказів на підтвердження ознайомлення позивача з його правами та обов`язками під час проведення службового розслідування.

З огляду на викладене, наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 07.04.2020 №140 "Про результати проведення службового розслідування", в частині, що оскаржується, відповідно до якого за шкоду, заподіяну державі, позивача притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, є безпідставним, необґрунтованим та протиправним.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, враховуючи недоведеність відповідачем обґрунтованості прийняття спірного наказу, позовні вимоги про часткове визнання протиправним і скасування спірного наказу підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог щодо зобов`язання відповідача повернути премію за квітень, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, з огляду на їх передчасність, оскільки відповідачем у зв`язку із частковим скасуванням спірного наказу не вчинено дій, які б свідчили про наявність між учасниками справи спору в цій частині.

Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та часткове скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати пункти 2, 3, 4, 5 Наказу Командира Військової частини НОМЕР_2 від 07.04.2020 № 140.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.04.2021, його вступну та резолютивну частини проголошено в судовому засіданні 05.04.2021.

Суддя С.В. Ушенко