Справа № 200/1921/21-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 р. Справа№200/1921/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Толстолуцької М.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85300, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №750 від 09.02.2021; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком згідно з ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2: з 24.12.1986 по 31.07.2008 період роботи в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд», з 01.08.2008 по 31.07.2009 у «Шахтопроходчеському управлінні по прокату і експлуатації устаткування» Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка», з 01.08.2009 по 31.12.2012 період роботи у Відокремленому підрозділі «Шахтомонтажне управління» Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка», з 01.01.2013 по 31.08.2016 період роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка», з 18.11.1984 по 15.12.1986 період проходження військової служби до страхового стажу з 19.07.1984 по 16.11.1984 період роботи водієм в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Щодо позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах є таким, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства та підлягає скасуванню.

Вмотивовуючи свою позицію, позивач зазначив, що 04 лютого 2021 року він через Веб-портал звернувся до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем 09 лютого 2021 року прийнято рішення № 750 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу за Списком №2.

Позивач вважає вказане рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечив проти задоволення зазначених вимог позивача, просив у задоволенні його позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Так, у наданому відзиві на позовну заяву зазначено наступне. Щодо позовних вимог в частині зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи» з 01.08.2008 по 31.07.2009, з 01.08.2009 по 31.12.2012, з 01.01.2013 по 31.08.2016 періоди роботи в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка» відповідач вказав, що зарахувати до Списку №2 періоди роботи з 24.12.1986 по 31.07.2008 в управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд відповідно до наданих довідок неможливо, оскільки вони видані підприємствами, які знаходяться в м. Донецьк на непідконтрольній території України та є недійсними. Для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 01.01.1999 по 31.08.2016 згідно даних по спец.стажу, наявному в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов*язкового державного соціального страхування позивачу необхідно надати витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань для встановлення місцезнаходження підприємств.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу періоду роботи з 19.07.1984 по 16.11.1984 в враховано період роботи водієм в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд», відповідач зазначив, що вказаний період не зарахований, оскільки в записі трудової книжки виправлена дата наказу про звільнення.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби з 18.11.1984 по 15.12.1986 відповідач зазначив, що період роботи на якій працював позивач до призову в армію не входить в перелік робіт за Списком №2, а тому не підлягає зарахуванню.

За таких обставин відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за списком №2 12 років 06 місяців.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, та особою, що претендує на призначення пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

04 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком, згідно п.2 до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заявником були надані скан-копії документів: заява про призначення пенсії від 04.02.2020, №750, трудової книжки від 24.07.1984 серії НОМЕР_2 , військового квитка від 18.11.1984 НОМЕР_3 , диплома НОМЕР_4 від 13.07.1984, довідка внутрішньо переміщеної особи від 23.11.2020 №1427-, довідка про заробітну плату ВАТ «трест «Донецькшахтопроходка» від 16.12.2020 №02/416, довідки виданої ТОВ ШБК «Донецькшахтопроходка» від 16.12.2020 №02/418, довідки виданої ВАТ «трест «Донецькшахтопроходка» від 16.02.2020 №032/417, довідки виданої ТОВ «Шахтобудівельна компанія» від 01.02.2021 №02/140, копії наказів від 29.04.2016 №12, від 20.12.2010 №146, від 14.08.20008 №17, від 29.05.2000 №22, від 01.07.2015 №222, від 03.03.2020 №270/1, від 26.12.2012 №273, від 01.03.2019 №4, від 06.07.2018 №11-к, від 26.05.2005 №43, від 13.07.1994 №64, копії особових карток, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорта.

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 750 від 09 лютого 2021 року відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за списком №2 12 років 06 місяців.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача НОМЕР_2 містить, зокрема записи про роботу у спірні періоди, що підтверджується записами:

- №2 - 19.07.1984 про прийняття на роботу водієм 3-го класу на автомашину ГАЗ-52 в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд»;

- №3 - 16.11.1984 про звільнення у зв*язку з призивом в лави Радянської армії;

- №4 -18.11.1984 по 15.12.1986 про службу в лавах Радянської армії;

- №5 - 24.12.1986 про прийняття машиністом автокрану 6-го розряда на Донецьку ділянку механізації в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд»;

- №15 - 31.07.2008 - про звільнення за статтею 38 КЗОТ України за власним бажанням;

- №16 - 01.08.2008 про прийняття машиністом автокрана 6-го розряда на дільницю механізації у «Шахтопроходчеському управлінні по прокату і експлуатації устаткування» Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка»;

- №17- 31.07.2009 про звільнення за статтею 36 КЗОТ України за переводом;

- №18 - 01.08.2009 про прийняття машиністом автокрана на дільницю механізації у Відокремленому підрозділі «Шахтомонтажне управління» Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка»;

- №19 - 31.12.2012 відповідно до наказу ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка» від 26.12.2012 №273 «Про закриття відокремлених підрозділів» Шахтомонтажне управління Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка» закрите;

- №20 - 01.01.2013 - про переміщення в Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка на дільницю механізації та будівельної техніки машиністом крану автомобільного;

- №21 - 31.08.2016 про звільнення за статтею 36 КЗОТ України за переводом.

Відповідно до рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №750 від 09 лютого 2021 року, не зараховано пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 24.12.1986 по 31.07.2008 в управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд відповідно до наданих довідок, оскільки вони видані підприємствами, які знаходяться в м. Донецьк на непідконтрольній території України та є недійсними. Зазначено, що для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 01.01.1999 по 31.08.2016 згідно даних по спец.стажу, наявному в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивачу необхідно надати витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань для встановлення місцезнаходження підприємств. Не зараховано до страхового стажу період роботи з 19.07.1984 по 16.11.1984 водієм в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд», оскільки в записі трудової книжки виправлена дата наказу про звільнення.

За таких обставин відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за списком №2 12 років 06 місяців.

Не погоджуючись із рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 24.12.1986 по 31.07.2008 в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд, та періоду роботи позивача з 01.01.1999 по 31.08.2016 суд зазначає наступне.

Підставою для не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 24.12.1986 по 31.07.2008 з боку управління зазначена неможливість, оскільки довідки на підтвердження пільгового стажу видані у м. Донецьк на непідконтрольній українській владі території, є недійсними та не створюють правових наслідків. Щодо умови для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 01.01.1999 по 31.08.2016 згідно даних по спец.стажу, наявному в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивачу необхідно надати витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань для встановлення місцезнаходження підприємств.

Крім трудової книжки НОМЕР_2 , позивачем на підтвердження спірного періоду роботи разом із заявою про призначення пенсії надані: довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.12.2020 №02/417, довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 16.12.2020 №02/416, накази про результати атестації робочих місць: від 31.07.1994 №64, від 29.05.2000 №22, від 26.05.2005 №43 /а.с.21-28/

Крім того, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування є відомості по спец. стажу за спірний період.

При цьому суд зазначає, що відповідно до Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36, розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділ 1. Відкриті гірничі роботи і роботи на поверхні 2010100а-13788 Машиністи автомобільних кранів, тобто підтверджується перелік посад позивача, які дають йому право на призначення пільгової пенсії, проти чого відповідач не заперечує.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності пільгового характеру роботи, у зв`язку з знаходженням підприємств на території, непідконтрольній Українській владі та не перереєстрації його на території підконтрольній Українській владі.

Також, суд зазначає, що підстав вважати наведені в довідці та трудовій книжці відомості недостовірними, відповідачем не наведено.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини 2статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Окрім цього, трудовий стаж позивач набув, працюючи в період, коли територія м. Донецьк перебувала під контролем української влади, і підприємство, на якому працював позивач, також було утворено відповідно до законодавства України.

При цьому, факт непереміщення підприємства Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд» на територію, підконтрольну українській владі, та ненадання заявником витягів з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань для встановлення місцезнаходження підприємств не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

В контексті викладеного, суд вважає, що відповідачем неправомірно не зараховано період роботи на пільгових умовах за Списком №2 з 24.12.1986 по 31.07.2008 період роботи в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд», з 01.08.2008 по 31.07.2009 у «Шахтопроходчеському управлінні по прокату і експлуатації устаткування» Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка», з 01.08.2009 по 31.12.2012 період роботи у Відокремленому підрозділі «Шахтомонтажне управління» Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка», з 01.01.2013 по 31.08.2016 період роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка».

Щодо не зарахування до страхового стажу період роботи водієм в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд» з 19.07.1984 по 16.11.1984 суд зазначає наступне.

Підставою для відмову у зарахуванні вказаного періоду відповідач зазначив, що в записі трудової книжки виправлена дата наказу про звільнення.

Відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за №58 (далі-Інструкції №58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Згідно з п. 2.5 Інструкції №58 з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на пiдставi наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення i звiльнення, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працiвника пiд розписку в особистiй картцi (типова вiдомча форма № П-2, затверджена наказом Мiнстату України вiд 27 жовтня 1995 р. № 277 ), в якiй має повторюватися вiдповiдний запис з трудової книжки (вкладиша).

Судом встановлено, що в трудовій книжці є виправлення в записі № 3 про звільнення ОСОБА_1 «На підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)» - 16.11.1984 р., однак є чітким запис в графі «дата)» - 16.11.1984.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості тому, що підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території і не здійснили перереєстрацію юридичної адреси на підконтрольну України територію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З аналізу наведених норм убачається, що у зв`язку зі зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком пенсійний орган зобов`язаний перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи, якими документами це підтверджується.

У разі прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії пенсійний орган повідомляє про це заявника із зазначає причини відмови.

У свою чергу предметом доказування у даній справі є встановлення, зокрема, чи діяв відповідач обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд доходить висновку, що відомостей зазначених в трудовій книжці на ім`я позивача достатньо для встановлення факту роботи в період роботи водієм в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд» з 19.07.1984 по 16.11.1984, а тому цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо вимоги позивача про зарахування до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби з 18.11.1984 по 15.12.1986, суд зазначає наступне.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 проходив військову службу з 18.11.1984 по 15.12.1986 /а.с.17-20/.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Постановою Ради міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 затверджено Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій.

Відповідно до пункту 109 цього Положення при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці періоди строкової служби в Радянській армії прирівнюються за вибором яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Як вже було встановлено судом, та підтверджується записами у трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 та військового квитка серії НОМЕР_3 , в період з 18.11.1984 по 15.12.1986 позивач проходив дійсну строкову службу в лавах Радянської Армії.

Також, зі змісту трудової книжки позивача вбачається, що слідом за періодом строкової служби в армії позивач з 24.12.1986 прийнятий машиністом автокрану 6-го розряда на Донецьку ділянку механізації в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах.

Таким чином, оскільки позивач безпосередньо після звільнення з строкової військової служби працював на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до його спеціального стажу, відповідно до вимог чинного законодавства, має бути зарахований період проходженням служби в Радянській Армії.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу період проходження строкової військової служби з 18.11.1984 по 15.12.1986.

Також, оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, «Loizidouv. Turkey», «Cyprusv. Turkey»), проти Молдови та Росії (зокрема, «Mozerv/the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Othersv. Moldova and Russia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Разом з цим, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком, відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є протиправним, а тому суд вважає позовну вимогу про скасування цього рішення обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначив ЄСПЛ у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 14 Закону № 1788, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані КонституцієюУкраїни та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в нашому випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 114 Закону № 1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані КонституцієюУкраїни та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Аналізуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позивач при звернення до пенсійного органу с заявою про призначення пенсії на пільгових умовах надав всі необхідні документи в підтвердження такого права.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Нормами частини першої статті 139 КАС встановлено, що при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85300, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити

Визнати протиправними та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №750 від 09.02.2021.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи: з 24.12.1986 по 31.07.2008 в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд», з 01.08.2008 по 31.07.2009 у «Шахтопроходчеському управлінні по прокату і експлуатації устаткування» Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка», з 01.08.2009 по 31.12.2012 у Відокремленому підрозділі «Шахтомонтажне управління» Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка», з 01.01.2013 по 31.08.2016 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка», з 18.11.1984 по 15.12.1986 період проходження військової служби; із зарахуванням до страхового стажу період роботи з 19.07.1984 по 16.11.1984 водієм в Управлінні №1 по прокату та експлуатації механізмів комбінату «Донецькшахтобуд».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 21 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя М.М. Толстолуцька