Справа № 240/3984/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про закриття провадження у справі)

20 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/3984/21

категорія 102010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Житомирської обласної прокуратури, в якому просить:

- дії Житомирської обласної прокуратури щодо часткового задоволення адвокатського запиту №02.03.21/2 від 02.03.2021 року - визнати протиправними.

- Зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру виконати вимоги адвокатського запиту №02.03.21/2 від 02.03.2021 року.

Позовні вимоги мотивував тим, що до Житомирської обласної прокуратури 02.03.2021 року ним подано адвокатський запит, що стосувався надання копії документу, зареєстрованого в прокуратурі Житомирської області за №05/1-264 вих20 від 01.07.2020року. 12.03.2021 року Житомирською обласною прокуратурою у відповідь на поданий запит надіслано лист, яким за результатами розгляду запиту надано копію необхідного документу з частиною зафарбованого тексту, з чого cлідує часткове задоволення запиту.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

14.04.2021 від Житомирської обласної прокуратури до суду надійшов відзив на позов, у якому останній зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими з огляду на наступне. У спірних правовідносинах належним позивачем є особа, якій адвокат надавав правову допомогу на підставі договору (ТОВ «Полісся груп»), а відповідачем - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, підприємства, установи і організації незалежно від форми власності та підпорядкування, громадські об`єднання, які неналежним чином розглянули або не розглянули зовсім адвокатський запит. Позивач, як адвокат, наділений особливим правовим статусом, з яким пов`язуються гарантії адвокатської діяльності. Оскільки у документі №05/1-264вих20 від 01.07.2020 року містилась службова інформація з обмеженим доступом, а саме: щодо способу, порядку та строку виконання, тому запитувачу інформації надано документ із частковим графічним обмеженням тексту, що не підлягає розголошенню.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 02.03.2021 року адвокатом Войцешуком В.В., який виступав в інтересах ТОВ «Полісся Груп» на підставі договору про надання правової допомоги, направлено адвокатський запит до Житомирської обласної прокуратури, а саме: про надання копії документу, зареєстрованого в прокуратурі Житомирської області за №05/1-264вих20 від 01.07.2020 року (а.с.7).

12.03.2021 року Житомирською обласною прокуратурою у відповідь на поданий запит надіслано лист, яким за результатами розгляду запиту надано копію листа за №05/1-264вих20 від 01.07.2020 року з частиною зафарбованого тексту (а.с.8) та листом від 11.03.2021 за №15/1-217 вих-21 Житомирською обласною прокуратурою повідомлено адвоката, що запитуваний документ № 05/1-264вих-20 містить окрему інформацію, яка відповідно до ст. 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та п. 8 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію та можуть міститися в документах органів прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора від 09.12.2020 № 578, належить до службової. З огляду на викладене, надано запитуваний документ, у якому інформація з обмеженим доступом вилучена (а.с.6).

Позивач, не погоджуючись з вказаною відповіддю Житомирської обласної прокуратури, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Як встановлено ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Аналізуючи зміст наведених вище правових норм у контексті вирішення питання юрисдикційної належності тих вимог, які ставить перед судом позивач, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

За ч. 1 ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1 зазначеного Закону).

Таким чином, суб`єкти владних повноважень та їх посадові особи, реалізуючи свої повноваження, наділені правом вчиняти певні дії на підставі та в межах чинних норм законодавства України, зокрема, надавати інформацію на звернення громадян у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З матеріалів справи слідує, позивач, як адвокат, вважає протиправними дії відповідача щодо часткового задоволення адвокатського запиту №02.03.21/2 від 02.03.2021 року.

Правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. п. 1, 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема, забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності.

За ч. 3 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи у відносинах з адвокатами зобов`язані дотримуватися вимог Конституції України та законів України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколів до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, практики Європейського суду з прав людини.

За визначенням ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

В силу приписів ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Питання юрисдикційності спорів щодо ненадання відповіді на адвокатський запит було предметом судового розгляду Великої Палати Верховного Суду в справах №686/23317/13, № 826/7244/18, № 826/2106/17.

У постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 826/2106/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення Закону № 5076-VI дають підстави стверджувати, що подання адвокатом адвокатського запиту до органу державної влади про надання певної інформації на підставі положень Закону № 5076-VI не робить і не надає такому зверненню форми та якості критерія, що сам по собі визначає форму судочинства, оскільки професійні права адвоката й вибір видів та способів здійснення адвокатської діяльності корелюються умовами природи спірних правовідносин, у яких адвокат у відповідній формі та порядку надає послуги клієнту.

Інакше кажучи, якщо адвокат захищає особу, яку звинуватили у злочині, або надає правову допомогу свідку у кримінальному провадженні (пункт 2 частина перша статті 66 КПК України), представляє інтереси фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, його повноваження адвоката мають здійснюватися з урахуванням положень процесуальних норм права, які регулюють порядок звернення за захистом від стверджуваного порушення права і відповідно професійні права адвоката, як представника (захисника, репрезентанта) клієнта.

Звертаючись до фактів цієї справи, суд зазначає, що позивач звернувся із запитом до Житомирської обласної прокуратури в інтересах ТОВ «Полісся Груп» на підставі договору про надання правової допомоги.

Дослідивши надані адвокатом докази та дані автоматизованої системи Державного реєстру судових рішень, судом встановлено наступне.

Адвокат ОСОБА_1 надає правничу допомогу ТОВ «Полісся Груп» у захисті його прав, свобод і законних інтересів в межах кримінального провадження за №0000099 від 28.07.2020 порушеного за ч.3 ст.358 КК України (Ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2021 у справі №295/2947/21, ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 23.02.2021 у справі №295/1989/21). Речовим доказом по даному кримінальному провадженню є земельна ділянка комунальної форми власності загальною площею 1,1854 га, кадастровий номер: :05:009:0002, що за адресою: м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 40 та яка належить ТОВ «Полісся Груп».

В контексті наведеного, суд зазначає, що процесуальні дії провадяться в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом. Вони провадяться за наявності для цього відповідних підстав та передумов, передбачених законом. Вони не можуть провадитися за межами кримінального провадження. Сторона обвинувачення не повинна порушувати прав особи, щодо якої здійснюється процесуальна дія. Особа яка вважає, що під час досудового розслідування, яке провадиться на території України, або під час здійснення процесуальної дії у зв`язку з вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 КПК України), має право оскаржити рішення, дія чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування до суду.

За частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Виходячи з наведених вище правових норм, адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини, які склалися між позивачем та Житомирською обласною прокуратурою щодо зобов`язання виконати вимоги адвокатського запиту №02.03.21/2 від 02.03.2021 року, не є публічно-правовими у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що оскільки спір у цій справі виник у зв`язку з протиправними, на переконання позивача, діями та бездіяльністю посадових та службових осіб органів прокуратури, вчинених або не вчинених останніми в рамках надання правової допомоги у кримінальній справі, перевірка правомірності таких діянь з огляду на положення п. 2 ч. 2 ст.19 КАС України знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду, їх оскарження має здійснюватися у порядку, встановленому КПК.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так аналогічна правова позиція в питаннях того, що вимоги стосовно ненадання відповіді на адвокатські запити не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а (провадження №11-1193апп18), постанові Верховного Суду від 05.09.2019 по справі № 821/429/17 (адміністративне провадження № К/9901/20263/18) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 826/2106/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, зважаючи на предметну юрисдикцію та характер правовідносин у цій справі, суд вважає, що даний спір непідвідомчий адміністративному суду, а є таким, що підлягає розгляду за правилами Кримінального процесуального кодексу України, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Закрити провадження в адміністративній справі № 240/3984/21 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 20.04.2021

Суддя О.Г. Попова