Справа № 360/3210/20
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року справа №360/3210/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

при секретарі судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: не прибув

відповідач: Бабенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду (суддя - Чернявська Т.І.) від 20 листопада 2020 року (повне судове рішення складено 20 листопада 2020 року) у справі №360/3210/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 квітня 2020 року № про застосування фінансових санкцій у розмірі 17000,00 грн за порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що в матеріалах справи не має жодного доказу на підтвердження вчинення ним порушення ст.15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Позивач наголошує на тому, що починаючи з грудня 2019 року він не здійснює підприємницьку діяльність у приміщенні магазина « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та не просив ФОП ОСОБА_2 здійснювати продаж товару. На вказану дату реалізації жодного товару, що належав йому на праві приватної власності, в магазині не знаходилось. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення №116 від 20.03.2020 року ФОП ОСОБА_1 присутній не був. Судом не прийнято до уваги, що відповідно до договору оренди, укладеного 16 грудня 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (яка є власницею магазина, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , остання орендує не частину, а все приміщення магазину, та 20 березня 2020 року саме вона порушила діюче законодавство.

Під час судового розгляду справи та у відзиві на апеляційну скаргу відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 24 лютого 2016 року, як платник податків перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області, Станично-Луганське управління, Станично-Луганська ДПІ (Станично-Луганський район), основним видом діяльності є 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, про що свідчать виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25 лютого 2016 року та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18 листопада 2020 року (арк. спр. 50-51, 109-111).

Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.04.2020р. № , яким до позивача за порушення ст.15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн. (арк. спр. 56-57, 99-100).

Наведене рішення було прийнято відповідачем на підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення №116 від 20.03.2020 року, складених співробітниками Управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області.

Не погодившись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою, за наслідками розгляду якої рішенням Державної податкової служби України від 09 липня 2020 року № 21500/6/99-00-06-02-06-06 податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 29 квітня 2020 року № залишено без змін, а скаргу - без задоволення (арк. спр. 58-60).

Позивач мав ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 25 квітня 2019 року по 25 квітня 2020 року на магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та яка була анульована за заявою позивача у січні 2020 року.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 903428 приватний підприємець ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0263 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (арк. спр. 17).

16 грудня 2019 року між ОСОБА_4 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір оренди магазина, відповідно до пункту 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оплатне та строкове використання нежиле приміщення, загальною площею 96 м. кв., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з метою використання його в якості торгівельного магазину приміщення (арк. спр. 52-54).

Згідно з повідомленнями про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП, поданими фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до контролюючого органу за місцезнаходженням 17 травня 2019 року, об`єктами оподаткування, через які позивач здійснює свою господарську діяльність, є магазини, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (арк. спр. 102, 103).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.95р. N 481/95-ВР (далі - Закон N 481/95-ВР).

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 15 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно абзацу 6 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:- оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 р. N 790, за приписами п.5 якого підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, спірне рішення було прийнято відповідачем на підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення №116 від 20.03.2020 року, складених співробітниками Управління оперативного забезпечення на окремих категоріях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області, зокрема:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 20 березня 2020 року № 116, складеному старшим оперуповноваженим з ОВС другого сектору управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО Головного управління ДФС у Луганській області підполковником податкової міліції Колісніченко В.Ю.;

- поясненнями ОСОБА_2 від 20 березня 2020 року

- поясненнями покупця від 20 березня 2020 року.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 20 березня 2020 року № 116 встановлено, що громадянка ОСОБА_2 , приватний підприємець, вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУаАП України, проведення господарської діяльності без отримання ліцензії на проведення певного виду діяльності, а саме самостійно за власною ініціативою з метою отримання прибутку, здійснювала реалізацію алкогольних напоїв у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_2 .

Наведений протокол складений за участю свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відомості щодо паспортних даних, місце проживання яких не зазначені.

У письмових поясненнях від 20.03.2020р. ОСОБА_2 зазначила, що вона є приватним підприємцем з квітня 2019 року та здійснює діяльність з реалізації продовольчих товарів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , більше половини площі якої орендує у фізичної особи ОСОБА_4 , є платником єдиного податку. Іншу частину корисної площі у ОСОБА_4 орендує фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , де він реалізує алкогольні напої, пиво. місці у зв`язку з закупівлею партії товару в іншому населеному пункті. За його усним проханням реалізацією алкоголю займалась ОСОБА_2 . Біля 10 год. 30 хв. до магазину з перевіркою зайшли співробітники Державної фіскальної служби та попросили надати дозвільні документи на реалізацію алкогольних напоїв. На момент перевірки з запитуваних документів в наявності була копія відповідної ліцензії з терміном дії з 25 квітня 2019 року по 25 квітня 2020 року без відмітки про поточну сплату за ліцензію за перевіряємий період (арк. спр.94).

Відповідно до пояснень ОСОБА_9 від 20 березня 2020 року він 20 березня 2020 року вийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою придбання алкогольних напоїв. У магазині продавець запропонувала йому придбати на розлив алкогольний напій під назвою «ЧАЧА» за ціною 100,00 грн. за 0,5 літра, на що він дав свою згоду. Після придбання він вийшов з магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», на порозі до нього підійшли співробітники у формі та представились, як співробітники податкової поліції. На їх питання, що у нього в ластиковій пляшці він відповів, що придбав у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на розлив алкогольну продукцію « ЧАЧА » (арк. спр. 97).

Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені вище докази не дозволяють дійти висновку про вчинення позивачем порушення вимог ст.15 Закону № 481/95-ВР .

У протоколі про адміністративне правопорушення від 20 березня 2020 року № 116 зазначено, що саме громадянка ОСОБА_2 , приватний підприємець, вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУаАП України, проведення господарської діяльності без отримання ліцензії на проведення певного виду діяльності, а саме самостійно за власною ініціативою з метою отримання прибутку, здійснювала реалізацію алкогольних напоїв у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_2 .

Однак, в графі «Особа, яка притягається до відповідальності», зазначено ОСОБА_1 .

Доказів присутності позивача при складанні цього протоколу в матеріалах справи відсутні.

У письмових поясненнях від 20 березня 2020 року ОСОБА_2 також зазначила, що у період часу з 09 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці.

В матеріалах справи міститься копія договору оренди від 16 грудня 2019 року між ОСОБА_4 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар), відповідно до пункту 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оплатне та строкове використання нежиле приміщення, загальною площею 96 м. кв., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з метою використання його в якості торгівельного магазину приміщення (арк. спр. 52-54).

Жодних доказів на підтвердження факту продажу алкогольних напоїв саме позивачем матеріали справи не містять.

Пояснення покупця від 20 березня 2020 року також не містять в собі таких відомостей.

Крім того, жодного належного доказу на підтвердження самого факту продажу алкогольних напоїв відповідачем не надано.

Інших належних доказів на підтвердження порушення позивачем вимог ст.15 Закону № 481/95 відповідачем не надано.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог ст.15 Закону № 481/95, а тому спірне податкове повідомлення рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалами справи вбачається, що при зверненні до суду першої інстанції та апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір.

Оскільки апеляційну скаргу позивача задоволено та скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалене нове на його користь, то понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі, який встановлено законодавством, на загальну суму 2 102,00 грн. (840,80грн.+1261,20грн.) мають бути присуджені на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі №360/3210/20 - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі №360/3210/20 - скасувати.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 квітня 2020 року № про застосування фінансових санкцій у розмірі 17000,00 грн за порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» - задовольнити.

Визнати протиправним податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 29 квітня 2020 року № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій у розмірі 17000,00 грн. за порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 29 квітня 2020 року № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій у розмірі 17000,00 грн. за порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області () на користь ОСОБА_1 (місце знаходження: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.).

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 20 квітня 2021 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 20 квітня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 20 квітня 2021 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

А.А. Блохін

І.В. Сіваченко