Справа № 640/8754/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Київ № 640/8754/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомКомпанії S.I. GROUP CONSORT LIMITED
доДержавної казначейської служби України
про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Компанія S.I. GROUP CONSORT LIMITED (далі - Позивач) з позовом до Державної казначейської служби України (далі - Відповідач) у якому просить:

- визнати бездіяльності Державної казначейської служби України (ідентифікаційний код: 37567646, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6) щодо невиконання Наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1034, виданого 09.09.2014 на підставі Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014 у справі №909/602/14 у визначений ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строк, протиправною.

- зобов`язати Державну казначейську службу України (ідентифікаційний код: 37567646, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6) виконати Наказ Господарського суду Івано-Франківської області №1034, виданий 09.09.2014, на підставі Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014 у справі №№909/602/14, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3504040) на 2020 рік.

- зобов`язати Державну казначейську службу України (ідентифікаційний код: 37567646, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6) нарахувати і виплатити S.I. GROUP CONSORT LIMITED (реєстраційний номер: 514191923, місцезнаходження: 20, HaTaas st., office 214, Kfar Saba, Israel, 44425) з Державного бюджету, компенсацію у вигляді трьох відсотків річних за порушення строку перерахування коштів на виконання Наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1034, виданого 09.09.2014 на підставі Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014 у справі №909/602/14, за весь час прострочки.

Обґрунтовуючи заявлений позов Позивач вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не виконане рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким, зокрема, є державний орган.

У той же час Відповідачем, в порушення приписів ч.1, ч.4 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» кошти стягувачу у визначений законом 3-місячний строк перераховані не були, а відтак з урахуванням приписів ч.ч.1,2 ст.5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» з Відповідача має бути стягнуто компенсацію у розмірі 3% річних від несплаченої суми, за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

На думку Позивача, Відповідач ухиляється від виконання рішення суду, уникає виконання своїх обов`язків, передбачених ст.3, ст.5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», п.п.48,50 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, за відсутності у нього законних правових підстав для цього.

Ухвалою суду від 10 червня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та Відповідачу запропоновано надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення Відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

14 липня 2020 року Відповідачем було надано відзив, в якому останній проти задоволення адміністративного позову заперечував повністю

Зокрема, Державна казначейська служба України вказувала на те, що відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання ним рішень суду має відбуватися за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 9 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку №845 безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством, зокрема, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Частиною 2 пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлена черговість погашення заборгованості.

Відповідач вказує, що у нього на виконанні перебуває наказ Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/602/14 про виплату коштів на користь Позивача з Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, який зареєстровано в органах Казначейства 09.09.2014 року та з цієї дати взято на облік до виконання, як такий що підлягає погашенню в третю чергу.

Отже, після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше, вказаний наказ Господарського суду буде виконано.

На переконання Відповідача у спірних правовідносинах відсутня його протиправна бездіяльність, оскільки у нього на виконанні перебуває значна кількість виконавчих документів, а Закони України «Про державний бюджет України» передбачають обмежені асигнування для погашення заборгованості за поданими судовими рішеннями.

У зв`язку із цим Казначейством постійно направляються листи до Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів України з пропозиціями необхідності внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України» у частині збільшення видатків для цих цілей.

Проте, такі зміни на даний час не прийняті.

Заперечуючи проти виплати компенсації Позивачу, Відповідач вказує на те, що відповідно до ст.5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та абзацу 4 пункту 50 Порядку №845, що її виплата можлива лише після погашення заборгованості перед Позивачем та на підставі рішення суду.

23.07.2020 року Позивачем було подано відповідь на відзив Відповідача.

Зокрема, в ньому Позивач наголошував на тому, що черговість погашення заборгованості, що визначена у п.3 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», застосовується виключно до виконавчих документів, виданих за рішеннями суду про стягнення коштів, що були видані або ухвалені до набрання чинності вказаним Законом.

У той же час, наказ Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/602/14, видано після набрання чинності вказаним Законом, а відтак вказаний пункт Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» до спірних правовідносин не застосовується.

Вказане свідчить про необґрунтованість доводів Відповідача щодо відсутності у нього підстав змінювати черговість перерахування коштів з погашення вказаної заборгованості.

Разом з тим, Позивач зазначає, що вказані Відповідачем обставини та наданий на їх підтвердження витяг з бюджетної програми не підлягають прийняттю до уваги, оскільки такий розрахунок здійснений з урахуванням черговості погашення заборгованості, який до Позивача застосовано бути не може.

Також, на його думку, з урахуванням практики ЄСПЛ у справі «Жовнер проти України» (заява №56848/00) від 29.06.2004 року та «Кечко проти України» (заява №63134/00) від 08.11.2005 року Відповідач не може посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання перед Позивачем своїх зобов`язань зі сплати заборгованості, а листи Казначейства щодо необхідності внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України» через відсутність бюджетного фінансування упродовж 10 днів, з дня надходження наказу Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/602/14 до Міністерства фінансів України не надсилалися.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2014 року рішенням Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/602/14, задоволено позов Компанії S.I. GROUP CONSORT LIMITED до Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації та стягнуто з Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь Позивача 294 300 049 грн. 47 коп. основного боргу та 73 080 грн. 00 коп. судового збору.

01 вересня 2014 року постановою Львівського апеляційного господарського, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2014 року у справі №909/602/14 залишено без змін, а апеляційна скарга Першого заступника прокурора Івано-Франківської області залишена без задоволення.

На вказані судові рішення Перший заступником прокурора Івано-Франківської області було подано касаційну скаргу, за наслідком розгляду якої постановою Вищого господарського суду України від 30 жовтня 2014 року таку скаргу залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01 вересня 2014 року у справі №909/602/14 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 08 вересня 2015 року, відмовлено у допуску справи №909/602/14 до провадження Верховного Суду України.

09 вересня 2014 кроку, у зв`язку із набранням рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2014 року у справі №909/602/14 законної сили, Господарським судом Івано-Франківської області Позивачу видано наказ №1034, про примусове виконання вказаного рішення суду.

Того ж дня, Позивачем, відповідно до положень ст. ст. 2, 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», п.п. 6, 24 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, подано до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, вказаний наказ для виконання.

Вважаючи бездіяльність Відповідача з виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1034 від 09.09.2014 року протиправною та наявність у зв`язку із цим правових підстав для отримання Позивачем компенсації за порушення строку перерахування коштів за таким наказом, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи дану адміністративну справу суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання визначаються Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» №4901-VI від 05.06.2012 року, що набув чинності з 01.01.2013 року (далі - Закон №4901).

Частина 2 статті 3 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За приписами ч.1 ст.2 Закону №4901 держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

державний орган;

державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу визначені у статті 3 Закону №4901.

Так, відповідно до ч.1, ч.2 та ч.4 ст.3 Закону №4901 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.5 Закону №4901 у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Заборгованість погашається в такій черговості:

у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;

у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;

у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

У відповідності до п.п.1 пункту 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі - Порядок № 440) цей порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 Розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №4901-VI, інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 440 (тут та далі - в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Пунктом 5 Порядку №440 визначено, що зареєстроване в установленому порядку рішення невідкладно розглядається керівником органу державної виконавчої служби та передається відповідальній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до органу державної виконавчої служби.

За приписами п.8, п.9 та п.10 Порядку №440 рішення розподіляються в порядку такої черговості погашення заборгованості:

перша черга - рішення щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;

друга черга - рішення, пов`язані з трудовими правовідносинами;

третя черга - інші рішення.

Рішення вносяться до кожної з черг за датою їх надходження до органу державної виконавчої служби.

Відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня внесення рішення до Реєстру зобов`язана надіслати заявнику та боржнику за їх місцезнаходженням або на електронну пошту повідомлення про прийняття такого рішення для обліку із зазначенням черги, до якої воно включено.

З метою забезпечення заявнику та боржнику доступу до інформації Реєстру про стан погашення заборгованості за рішенням, прийнятим на користь заявника, у повідомленні про прийняття рішення до обліку зазначаються адреса відповідного веб-сайта в Інтернеті, а також ідентифікатор для доступу до інформації Реєстру.

До повідомлення, яке відповідальна особа надсилає боржнику за його місцезнаходженням (у разі коли боржником є державне підприємство, установа, організація - на адресу центрального органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить боржник), додається копія рішення, за яким він є боржником.

У разі встановлення за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про припинення боржника - юридичної особи таке повідомлення надсилається відповідному органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника.

Боржник або орган державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, зобов`язаний протягом семи робочих днів повідомити відповідальній особі про стан виконання рішення (виконання в повному обсязі, часткове виконання, невиконання).

Якщо рішенням зобов`язано боржника здійснити нарахування (перерахунок тощо) та/або виплатити кошти, відповідальна особа разом з повідомленням надсилає боржнику або органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, копію рішення для здійснення нарахування суми коштів, що підлягає виплаті заявнику. Про здійснення нарахування боржник або орган державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, зобов`язаний повідомити відповідальній особі протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення із наданням відповідного документа про здійснення нарахування, підписаного уповноваженою особою і завіреного гербовою печаткою.

Відповідно до п.13, п.14 Порядку №440 передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.

До органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, передаються рішення, які надійшли до 1 числа місяця, що настав за звітним періодом.

Відповідальна особа додає до рішень, які передаються до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, реквізити для перерахування коштів заявнику. У разі часткового виконання рішення до нього додаються підтверджувальні документи.

До рішень зобов`язального характеру додаються оригінали документів про здійснення нарахування виплат за цим рішенням, підписані уповноваженою особою і завірені гербовою печаткою.

Як передбачено п.19 та п.20 Порядку №440 бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (Офіційний вісник України, 2011 р., N 61, ст. 2431; 2013 р., N 9, ст. 334) (далі - Порядок № 845).

Так, відповідно до пунктів 24 та 25 Порядку №845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Пунктом 24 Порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми (пункт 25).

У силу пункту 31 Порядку №845 у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодами тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику вимогу щодо необхідності вжиття боржником заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення. Якщо у боржника недостатньо відкритих асигнувань (коштів на рахунках) для виконання виконавчого документа, безспірне списання коштів здійснюється частково. На виконавчому документі ставиться відмітка про обсяг списаних коштів, яка засвідчується підписом відповідальної особи, скріпленим гербовою печаткою. Боржник зобов`язаний протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органові Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ним з метою виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 34 цього Порядку у разі невиконання боржником зазначених вимог орган Казначейства може застосувати заходи впливу відповідно до Бюджетного кодексу України.

За приписом підпункту 2 пункту 4 Порядку №845 органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку, а за приписом підпункту 4 пункту 5 цього ж Порядку під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право вимагати від боржників вжиття ними заходів до виконання виконавчих документів та за результатами їх виконання.

Таким чином, орган Казначейства вживає встановлені законодавством заходи, які спрямовані на виконання судового рішення боржником, а боржник, у свою чергу, зобов`язаний повідомити орган Казначейства про заходи, вжиті ним з метою виконання судового рішення.

Відповідно до підпункту 1 пункту 47 Порядку №845 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №845, безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником, а також інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

У силу пункту 48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Відповідно до пп. 1 п. 49 Порядку № 845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Таким чином, наведене вище дає суду підстави вважати, що Казначейство, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень, якими передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду. При цьому, у випадку недостатності таких коштів, що визначені у Державному бюджеті України, Казначейство зобов`язано ініціювати перед Міністерством фінансів України необхідність внесення відповідних змін до такого бюджету.

У той же час, обставина відсутності у відповідача бюджетних коштів за відповідної бюджетною програмою та наявність значної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні в органах Казначейства, не може слугувати підставою для невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі №812/413/18, від 09 липня 2020 року у справі №385/1550/16-а(2-а/385/66/16), від 23 квітня 2020 року у справі №816/2089/17

Окрім, цього, відповідно до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року справа № 826/16655/16 та від 28.02.2020 року у справі №804/2593/17 вимоги частини 4 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та абз. 2 пункту 48 Порядку № 845 щодо строку перерахування коштів, законодавцем визначені чіткі часові межі виконання рішень суду. У будь-якому разі, черговість здійснення перерахування коштів стягувачу за рішенням суду повинна узгоджуватися з такими приписами закону й рішення судів можуть виконуватися за чергою, однак, у тримісячний строк.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Також при вирішенні даної адміністративної справи суд, у відповідності до приписів ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судового практики Європейського суду з прав людини.

Так, як вбачається з позиції Європейського Суду з прав людини, викладеній у рішенні від 08 листопада 2015 року у справі «Кечко проти України», реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Окрім цього, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi «проти Італії», заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого ст. 1 Протоколу № 1 (п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року № 18966/02).

Згідно рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів №13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень» КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх "ex-officio". Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Як встановлено матеріалами справи та наголошувалося Відповідачем, вищевказаний наказ Господарського суду Івано-Франківської області було зареєстровано в органах Казначейства 09.09.2014 року і Позивача взято на облік, а відтак з вказаної дати почав перебіг 3-х місячний строк, визначений у частині 4 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та абз. 2 пункту 48 Порядку № 845.

Відповідно до копії витягу з бюджетної програми, наданої Відповідачем, вбачається, що Позивача включено до 3 черги, черговість надходження виконавчих документів - 39828, а сума коштів за судовими рішеннями, що надійшли раніше виконавчого документа Позивача складала 272 021 854,78 грн.

Судом встановлено, що станом на час вирішення даної адміністративної справи Відповідачем, в порушення строку, встановленого частиною 4 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та абз. 2 пункту 48 Порядку № 845 наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1034 від 09.09.2014 року не виконано, а грошові кошти за рішенням Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/602/14 від 10 липня 2014 року стягувачу не перераховано, що з урахуванням викладеного вище містить ознаки протиправної бездіяльності.

У той же час на доведення відсутності таких ознак Відповідач посилався на відсутність його вини через існування загальновідомої заборгованості з виконання судових рішень, підтвердженою Державою у Законах України «Про державний бюджет України на 2015 рік», «Про державний бюджет України на 2016 рік», «Про державний бюджет України на 2017 рік», «Про державний бюджет України на 2018 рік», «Про державний бюджет України на 2019 рік», та надав суду копії листів, адресованих Міністерству фінансів України про збільшення бюджетних призначень за КПКВК 3504040 у передбачений законом спосіб за 2018-2020 роки.

Втім, суд звертає увагу, що такі докази, надані Відповідачем, не спростовують ознак його протиправної бездіяльності, оскільки свідчать про відсутність відповідних бюджетних асигнувань за вказаний період, та не доводять факту вчинення ним дій, передбачених п. 49 Порядку № 845 щодо подання Міністерству фінансів України пропозицій необхідності внесення змін до Закону про Державний бюджет України упродовж 10 днів з дня отримання Казначейством виконавчих документів.

У той же час, такі дії ним було вчинено лише через 4 роки з дня надходження Наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.09.2014 №1034 та взяття Позивача на облік.

Одночасно, суд не може прийняти до уваги доводи Позивача щодо протиправного застосування до нього Відповідачем принципу черговості погашення заборгованості прийняті, оскільки така черговість, передбачена у підзаконних нормативно-правових актах, які є чинними, обов`язковими для виконання Казначейством та у даній справі не оскаржуються.

Також, не може бути прийнятий судом до уваги Висновок науково-правової експертизи №126/177-е від 27.08.2019 року, виконаної на запит Позивача, оскільки відповідно до ст. ст.112, 113 КПК України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо:1) застосування аналогії закону чи аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.

Висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду.

Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене вище суд приходить до переконання про обґрунтованість доводів Позивача та необхідність визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо невиконання Наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1034, виданого 09.09.2014 року на підставі Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014 у справі №909/602/14 у визначений статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строк.

Також, за вказаних обставин з метою відновлення прав та охоронюваних законом інтересів Позивача підлягає до задоволення й інша його вимога з урахуванням належного способу судового захисту шляхом зобов`язання Державну казначейську службу України (ідентифікаційний код: 37567646, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6) виконати Наказ Господарського суду Івано-Франківської області №1034, виданий 09.09.2014, на підставі Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014 у справі №№909/602/14, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3504040).

Вирішуючи вимогу Позивача про зобов`язання Державну казначейську службу України нарахувати і виплатити S.I. GROUP CONSORT LIMITED з Державного бюджету, компенсацію у вигляді трьох відсотків річних за порушення строку перерахування коштів на виконання Наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1034, виданого 09.09.2014 на підставі Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014 у справі №909/602/14, за весь час прострочки, суд зазначає таке.

На час вирішення даної адміністративної справи, за приписами абз.4 пункту 50 Порядку №845 компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (в редакції Порядку №845 з урахуванням змін, внесених згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 р. №154).

Суд не заперечує право Позивача на отримання вказаної компенсації, передбаченої ст.5 Закону №4901, втім, зважаючи на ту обставину, що на час вирішення справи заборгованість перед Позивачем з боку Казначейства погашена не була, заявлена вимога є передчасною.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 6306, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученням №56837, № 56860, № 56804 від 21.05.2020 року, що містяться в матеріалах справи.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до ст. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, становить 4204, 0 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77,243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов позовом Компанії S.I. GROUP CONSORT LIMITED (03110, м. Київ, проспект Валерія Лобановського, 57) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України (ідентифікаційний код: 37567646, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6) щодо невиконання Наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1034, виданого 09.09.2014 на підставі Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014 у справі №909/602/14 у визначений статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строк.

3. Зобов`язати Державну казначейську службу України (ідентифікаційний код: 37567646, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6) виконати Наказ Господарського суду Івано-Франківської області №1034, виданий 09.09.2014, на підставі Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014 у справі №№909/602/14, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3504040).

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути на користь S.I. GROUP CONSORT LIMITED (реєстраційний номер: 514191923, місцезнаходження: 20, HaTaas st., office 214, Kfar Saba, Israel, 44425) понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 4204,00 (чотири тисячі двісті чотири гривні, 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України (ідентифікаційний код: 37567646, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко