Справа № 640/7501/21
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20 квітня 2021 року м. Київ № 640/7501/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України про визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України, в якому просить, визнати незаконним та скасувати рішення Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року №41, із змінами внесеними рішенням від 14 лютого 2020 року № 29, із змінами внесеними рішенням від 17 листопада 2020 року №118, якими затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (нова редакція).

Ухвалою суду від 26.03.2021 року позовну заяву залишено без руху, зокрема, з підстав необхідності подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження своєї позиції.

06 квітня 2021 року до суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду, обґрунтована тим, що оскаржуваний акт за своєю суттю є нормативно-правовим актом, оскільки поширюється не на конкретні життєві ситуації, а на заздалегідь не визначену кількість тотожних за своїми ознаками випадків, адресуються колу осіб, не визначених персонально, реалізуються за допомогою правових засобів багаторазової дії, не має чітких часових меж.

Розглянувши матеріали позовної заяви, додатки до неї та дослідивши заяву подану на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Водночас, ч. 3 ст. 264 КАС України визначено, що виключно нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Приписами п. 18 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про визнання незаконним та скасування рішення Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року №41 (із змінами), якими затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції.

Приписами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, зокрема, що Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами.

Так, рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (зі змінами), затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції (далі - Положення) є рішенням адвокатського самоврядування, що адресоване адвокатам та стосується питань організації та діяльності адвокатури.

Відтак, оскаржуване рішення спрямоване конкретному колу осіб, тобто є внутрішньо розпорядчим документом, яким визначено певні правила для певного кола осіб.

Отже, суд дійшов висновку, що рішення про затвердження типової форми ордера є обов`язковим до виконання виключно адвокатам, адвокатським об`єднанням/адвокатським бюро, отже не містить загальних правил регулювання однотипних відносин для невизначеного кола осіб.

Таким чином, посилання позивача на положення ч. 3 ст. 264 КАС України щодо можливості оскарження рішення Ради адвокатів України протягом всього строку його чинності, суд вважає безпідставним, враховуючи те, що таке рішення не містить всіх ознак притаманних нормативно-правовому акту.

Разом з тим, суд наголошує, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд також звертає увагу на те, що ані позовна заява, ані заява про застосування строку звернення до суду визначеного частиною 3 статті 264 КАС України не містять жодних доказів на підтвердження обґрунтування щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

При цьому, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи, що судом визнано безпідставною заявою позивача про застосування строків звернення до суду визначених ч. 3 ст. 264 КАС України та не наведення жодних підстави в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись п. 9 ч. 3 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування строку звернення до суду визначеного частиною 3 статті 264 КАС України.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України про визнання незаконним та скасування рішення - повернути особі, яка її подала.

3. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда