Справа № 520/3866/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 р.Справа № 520/3866/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Шляхова О.М.) від 07.10.2020 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Шляхова О.М.) від 02.11.2020 року по справі №520/3866/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова (відповідача) і в подальшому робити своєчасно та в повному обсязі перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , 90 % від грошової винагороди працюючого судді до припинення права на такий перерахунок, на підставі довідок про розмір грошової винагороди судді на відповідній посаді та вислуги років виданих Апеляційним судом Луганської області для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (з 01.08.2014 веде пенсійну справу) на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суму не донарахованого та несплаченого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 і на підставі довідок, виданих Апеляційним судом Луганської області та фактично сплачених сум та розрахунку представника позивача, з урахуванням індексації у розмірі 543391,836 грн. (п`ятсот сорок три тисячі триста дев`яносто одну гривню 83 копійки), шляхом списання з казначейських рахунків Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м Харкова та перерахування на пенсійний картрахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в Ощадбанку;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області і в подальшому робити своєчасно та в повному обсязі перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , 90 % від грошової винагороди працюючого судді до припинення права на такий перерахунок, на підставі довідок про розмір грошової винагороди судді на відповідній посаді та вислуги років виданих Апеляційним судом Луганської області для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суму не донарахованого та несплаченого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідок, виданих Апеляційним судом Луганської області та фактично сплачених сум, з урахуванням індексації в розмірі 543391,836 грн. (п`ятсот СОРОК три тисяч триста дев`яносто одну гривню 83 копійки), шляхом списання з казначейських рахунків Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області та перерахувати на пенсійний картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в Ощадбанку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 р. позовні вимоги задоволено частково:

зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити в повному обсязі перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 % від грошової винагороди працюючого судді до припинення права на такий перерахунок, на підставі довідок про розмір грошової винагороди судді на відповідній посаді та вислуги років, виданих Апеляційним судом Луганської області для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з 01.08.2014 на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суму недонарахованого та несплаченого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 і на підставі довідок, виданих Апеляційним судом Луганської області та фактично сплачених сум та розрахунку, з урахуванням індексації, - у розмірі 576439,65 грн. (п`ятсот сімдесят шість чотириста тридцять дев`ять гривень 65 копійок), шляхом списання з казначейських рахунків Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м Харкова та перерахування на пенсійний картрахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в Ощадбанку.

В іншій частині позовні вимоги залишені без задоволення.

23.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст.ст. 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просив суд:

- зобов`язати Головне управління Державної Казначейської служби України в Харківській області негайно виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року по справі № 520/3866/19;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022,м.Харків, пл. Свободи Держпром, 3під, 2 пов., ) здійснити в повному обсязі перерахунок довідного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% від грошової винагороди працюючого судді до припинення права на такий перерахунок, на підставі довідок про розмір грошової винагороди судді на відповідній посаді та вислуги років виданих Апеляційним судом Луганської області для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області з 01.04.2014 року на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень « суму недонарахованого та несплаченого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 і на підставі довідок, виданих Апеляційним судом Луганської області та фактично сплачених сум та розрахунку, з урахуванням індексації у розмірі 576439,65 грн. (п`ятсот сімдесят шість тисяч чотириста тридцять дев`ять гривень 65 копійок)

- встановити строк для звіту про негайне виконання рішення та накласти штраф за результатом звіту на начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області пана Ачкасов В.М.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 в порядку ст. ст. 382, 383 КАС України по справі № 520/3866/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 р. ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року по справі № 520/3866/19 скасовано в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Прийняти в цій частині постанову про задоволення заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року № 520/3866/19 до суду першої інстації протягом п`ятнадцяти днів з дати отримання вказаної постанови.

В іншій частині ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року по справі №520/3866/19 залишено без змін.

Від позивача 29.09.2020 надійшло клопотання про накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Харківській області.

Від відповідача 30.09.2020 надійшов звіт про виконання рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 р. повернуто без розгляду ОСОБА_1 клопотання про накладення штрафу у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості.

Повернуто без розгляду Головному управлінню пенсійного фонду України в Харківській області звіт про виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості.

Відповідач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині повернення без розгляду Головному управлінню пенсійного фонду України в Харківській області звіту про виконання рішення по справі та зобов`язати суд першої інстанції прийняти звіт про виконання рішення суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі

Від позивача 15.10.2020 р. надійшла заява про накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Харківській області в якій вказано про порушення строків надання звіту та про невиконання рішення, в обґрунтування чого приведено розрахунки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 р. звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/3866/19 визнано вважати таким, що не підлягає затвердженню та є неподаним.

Клопотання позивача задоволено.

Звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/3866/19 визнано вважати таким, що не підлягає затвердженню та є неподаним.

У задоволенні клопотання позивача про накладення штрафу - відмовлено.

Встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/3866/19, а саме: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, Держпром, 3 під., 2 пов., ) протягом тридцяти днів після набрання законної сили цієї ухвали, подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року по справі № 520/3866/19.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його заяву про встановлення судового контролю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в накладенні штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без змін.

В судовому засіданні сторони підтримали доводи поданих ними апеляційних скарг.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши ухвали суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Що стосується постановленої судом ухвали від 07.10.2020 р., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 166 КАС України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Статтею 167 унормовано загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Приписами абз. 10 ч. 1 цієї статті визначено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з ч. 2 ст. 167 КАС України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Повертаючи без розгляду Головному управлінню пенсійного фонду України в Харківській області звіт про виконання рішення по справі, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем до звіту про виконання не додано доказів його надіслання позивачеві.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що в ухвалі суду від 07.10.2020 р. не зазначено підстав, які унеможливлювали прийняти звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що твердження апелянта про те, що судом не зазначено підстав, які унеможливлювали прийняти звіт про виконання є помилковими, оскільки суд вказав таку підставу, а саме недотримання відповідачем вимог ч. 1 ст. 167 КАС України.

В свою чергу, неможливість розгляду цього звіту, який поданий без додержання вимог ч. 1 ст. 162 КАС України, полягає у тому, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а необізнаність особи (її представника) про подання такого звіту, фактично позбавляє права її на подання своїх заперечень чи клопотань з приводу цих питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 року по справі № 520/3866/19 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

Що стосується постановленої судом ухвали від 02.11.2020 р., колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що від позивача 15.10.2020 р. надійшла заява про накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Харківській області в якій вказано про порушення строків надання звіту та про невиконання рішення, в обґрунтування чого приведено розрахунки.

Як вказувалося вище, відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однією з підстав накладення штрафу, позивач вказував порушення ГУ ПФУ в Харківській області строків на подання звіту.

З цього приводу суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 р. зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року № 520/3866/19 до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дати отримання вказаної постанови.

Головне управління ПФУ у звіті про виконання , який надійшов до суду 30.09.2020 року, вказало про отримання даної постанови 15.09.2020 року, водночас у запереченнях на заяву про накладення штрафу датою отримання зазначено 17.09.2020. Належних доказів на підтвердження факту отримання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 суду першої інстанції не надано, а тому ця обставина не може свідчити про наявність підстав для накладення штрафу.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вагомим аспектом вирішення питання про затвердження звіту про виконання або встановлення нового строку на подання звіту та встановлення підстав для накладення штрафу є саме обставини виконання чи невиконання рішення, оскільки головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Як вказав суд першої інстанції, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року фактично містить в собі обов`язок відповідача зі вчинення чітких та конкретних дій. При цьому, враховуючи зміст вищевказаного рішення, заяви щодо встановлення судового контролю, відповідні дії повинні бути вчиненні відповідачем чітко в межах законодавства та у повному обсязі, про що останній повинен був подати звіт про виконання з доказами такого виконання. Лише за таких умов рішення вважається виконаним, а відповідний звіт про виконання підлягає затвердженню.

Зі змісту звіту про виконання судового рішення судом першої інстанції встановлено, що станом на час його подання до суду та, враховуючи поточний стан виконання, рішення не є виконаним у повному обсязі, оскільки зміст звіту про виконання дублює зміст відзиву на апеляційну скаргу позивача, яка була вирішена на його користь постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 р. та якою встановлено обставини невиконання рішення, які не підлягають доказуванню при розгляді поточних заяв в процедурі судового контролю, згідно ч. 4 ст. 78 КАС України. Крім того, ГУПФУ в Харківській області прямо вказано у звіті про неповну виплату нарахованих сум в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

В свою чергу, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 у справі № 640/5248/19 визнаний протиправним та скасований Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 р.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року змінено. Визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Наслідки визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним визначені у ст. 265 КАС України. Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, заявник звіту про виконання рішення, станом на час його подання посилається на норми Порядку, який втратив чинність.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Оскільки станом на день постановлення ухвали від 02.11.2020 р., рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 р. відповідачем не виконано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звіт про виконання не підлягає затвердженню та вважається судом неподаним.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі посилається на те, що рішенням суду від 24.07.2019 р. зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова здійснити в повному обсязі перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 % від грошової винагороди працюючого судді до припинення права на такий перерахунок, на підставі довідок про розмір грошової винагороди судді на відповідній посаді та вислуги років, виданих Апеляційним судом Луганської області для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . Ним була отримана та надана до пенсійного органу довідка № 96 від 02.03.2020 р., але відповідач всупереч наданій довідці, виконує рішення у неналежний спосіб.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнав неконституційним.

Згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України", закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Положеннями ст. 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 р. № 2-р/2020, Закон № 1402-VIII не містить норм, які по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суду постановах від 06.03.2019 у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 в справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, у цьому випадку, невиконання судового рішення у справі № 520/3866/19 від 24.07.2019 р., позивач пов`язує з нездійсненням відповідачем перерахунку (та подальшої виплати), який обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 р.

Колегія суддів зазначає що дійсно, з ухваленням Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно до Закону України № 1402-VIII.

У довідці № 96 від 02.03.2020 р. вказано про те, що вона видана згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII та рішення Конституційного Суду України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.

Разом з тим, позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці призначене у розмірі визначеному Законом № 2453-VI, яким передбачалась інша формула обрахунку грошового утримання, зокрема, розмір суддівської винагороди та відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання.

Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя.

Положеннями ст. 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами.

Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 року по зразковій справі № 620/1116/20 (Пз/9901/5/20) дійшов висновку про наявність у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно положень Закону № 2453-VI, права (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України № 1402-VIII.

На підставі викладеного, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розмір суддівської винагороди за Законом № 1402-VIII; розмір відсотку за Законом № 2453-VI), а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обґрунтування невиконання рішення суду, наведені позивачем, виходять за межі його прав, вирішених у судовому порядку у справі № 520/3866/19, оскільки стосуються тих періодів перерахунків, які виникли після вирішення справи № 520/3866/19 за довідками, які видано у 2020 році, що є самостійними та окремими правовідносинами.

У зв' цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що клопотання позивача про накладення штрафу є необґрунтованим. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року по справі № 520/3866/19 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржувані ухвали відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни ухвал суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 року по справі №520/3866/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року по справі №520/3866/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 20.04.2021 року