Справа № 420/5602/20
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 квітня 2021 р. Справа № 420/5602/20

Категорія: 111030600Головуючий у суді І інстанції: Кравченко М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Семенюк Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСДОСВІТ» до Державної податкової служби України про визнання протиправними рішень та зобов`язання зареєструвати податкові накладні,-

встановив:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправними рішень та зобов`язання зареєструвати податкові накладні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення Державної податкової служби України щодо неприйняття до реєстрації податкової накладної № 34 від 24.11.2017 року поданої ТОВ «ТРАНСДОСВІТ». Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 34 від 24.11.2017 року подану ТОВ «ТРАНСДОСВІТ», за датою її подання. Визнано протиправним рішення Державної податкової служби України щодо неприйняття до реєстрації податкової накладної № 33 від 24.11.2017 року поданої ТОВ «ТРАНСДОСВІТ». Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 33 від 24.11.2017 року подану ТОВ «ТРАНСДОСВІТ», за датою її подання. Визнано протиправним рішення Державної податкової служби України щодо неприйняття до реєстрації податкової накладної № 47 від 30.11.2017 року поданої ТОВ «ТРАНСДОСВІТ». Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 47 від 30.11.2017 року подану ТОВ «ТРАНСДОСВІТ», за датою її подання. Визнано протиправним рішення Державної податкової служби України щодо неприйняття до реєстрації податкової накладної № 46 від 30.11.2017 року поданої ТОВ «ТРАНСДОСВІТ». Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 46 від 30.11.2017 року подану ТОВ «ТРАНСДОСВІТ», за датою її подання. Визнано протиправним рішення Державної податкової служби України щодо неприйняття до реєстрації податкової накладної № 42 від 15.12.2017 року поданої ТОВ «ТРАНСДОСВІТ». Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 42 від 15.12.2017 року подану ТОВ «ТРАНСДОСВІТ», за датою її подання. Стягнуто з Державної податкової служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСДОСВІТ» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 10510,00 грн. та на професійну правничу допомогу у розмірі 3750,00 грн.

Державна податкова служба України не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції від 31 серпня 2020 року по справі № 420/5602/20 та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 січня 2021 року апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року по справі № 420/5602/20 залишено без руху. Апелянту було надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (по справі необхідно було надати клопотання про поновленням строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням підстав та докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги).

03 березня 2021 року ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду визнано вказані Державною податковою службою України підстави поновлення строку неповажними. Апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року по справі № 420/5602/20 повторно залишено без руху. Апелянту було надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (по справі необхідно було надати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження або доказів передачі апеляційної скарги 28 вересня 2020 до кур`єрської служби (розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку та докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги).

23 березня 2021 року ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду визнано вказані Державною податковою службою України підстави поновлення строку неповажними. Продовжено Державній податковій службі України строк для усунення недоліків апеляційної скарги у справі № 420/5602/20 на 15 днів з дня отримання ухвали.

До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Державної податкової служби України про усунення недоліків, у якому остання просить суд вважати свою апеляційну скаргу поданою у строк визначений ч. 1 ст. 295 КАС України. В обґрунтування вказаного клопотання апелянт зазначає, що ДПС України подало апеляційну скаргу службою кур`єрської доставки 28.09.2020 року (вих.№5126851).

Так, у матеріалах справи наявна поштова накладна №5126851 у якій зазначено відправником: ДПС України, отримувач: Одеський окружний адміністративний суд, опис вкладення: документи; дата: 28.09.2020 року.

Разом з тим, казана накладна №5126851 не містить назви організації, що надала кур`єрські послуги, ПІБ кур`єра, печатки організації.

Також, вказана накладна не містить будь-якого ідентифікатора (штрих-код), який надав би можливість відстежити відправлення (дату прийняття, передачу на сортувальний центр, дату отримання, дату вручення повідомлення про отримання, т.ін.).

Крім того, колегія суддів ставить під сумнів розумність строку доставки кур`єрською службою кореспонденції з 28 вересня 2020 року по 23 грудня 2020 року.

Відповідно до пункту 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі Правила) у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Пунктом 117 Правил встановлено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Таким чином, враховуючи відправлення кур`єром апеляційної скарги 28 вересня 2020 року (за посиланнями апелянта) та не вручення її працівникам суду першої інстанції протягом тривалого строку, зазначений лист повинен був повернутися заявнику апеляційної скарги.

Однак, будь-які відмітки, що підтверджують повернення зазначеного листа апелянту відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом по аналогічним правовим ситуаціям, зокрема, у справах № 815/1813/17 та № 826/10157/18.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянтом не надано належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження спірного рішення суду першої інстанції, не наведено нових достатніх обставин для поновлення пропущенного строку, зокрема, що стосується порядку надіслання апеляційної скарги.

Крім того, другим пунктом свого клопотання про усунення недоліків апелянт просить суд відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Вказане клопотання апелянт обґрунтовує відсутністю коштів, для сплати судового збору.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 133 КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

В той же час, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи) добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, сторона, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документу про сплату судового збору.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення сплати судових витрат, згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У зв`язку із цим, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, самі по собі не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення такої сплати.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі Креуз проти Польщі право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Таким чином, клопотання апелянта про відстрочення спали судового збору не підлягає задоволенню.

Отже, оскільки недоліки, зазначені в Ухвалах апеляційного суду 05 січня 2021 року, 03 березня 2021 року та 23 березня 2021 року апелянтом усунуто не було, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року по справі № 420/5602/20.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.4 ч. 1 ст.299 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку Державною податковою службою України на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року по справі № 420/5602/20.

В задоволенні клопотання Державної податкової служби України про відстрочення сплати судового збору, - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року по справі № 420/5602/20.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.