Справа № 361/7264/17
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/7264/17
У Х В А Л А

16 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Сорочка Є.О., суддів Єгорової Н.М., Епель О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області № 787-ХVIII-VII від 10.10.2017 про відмову їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,30 га, в АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області надати їй у порядку та спосіб, визначений статтею 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК), дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,30 га, відповідно до вказаної адреси згідно із графічним матеріалом.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2018 позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області «Про відмову у наданні земельної ділянки ОСОБА_2 » від 10.10.2017 №787-ХVIII-VII;

- зобов`язано Пухівську сільську раду Броварського району Київської області надати ОСОБА_2 у порядку та спосіб, визначений статтею 118 ЗК, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,30 га, в АДРЕСА_1 згідно із графічним матеріалом.

- зобов`язано Пухівську сільську раду Броварського району Київської області подати звіт про виконання рішення суду у місячний строк з дня набрання ним законної сили.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2020 накладено на виконуючого обов`язки сільського голови Пухівської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 штраф у розмірі 84 080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн. за невиконання рішення суду від 12 березня 2018 року у адміністративній справі № 361/7264/17; стягнуто із виконуючого обов`язки сільського голови Пухівської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину штрафу в розмірі - 42 040 грн, іншу половину штрафу в розмірі - 42 040 грн стягнути на користь Державного бюджету України.

Встановлено Пухівській сільській раді Броварського району Київської області новий строк для подання до Броварського міськрайонного суду Київської області звіту про виконання рішення суду від 12.03.2018 у справі № 361/7264/17 - тридцять днів з дня набрання даною ухвалою суду законної сили.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 залишено без задоволення.

Скаржник звернувся до апеляційного суду із клопотанням, в якому просив повернути сплачену ним при поданні апеляційної скарги суму судового збору у розмірі 2102 грн.

В силу частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Питання повернення судового збору регулює Закон України «Про судовий збір».

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги скаржником було сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн, що підтверджується платіжним дорученням №79 від 29.10.2020.

На переконання заявника, судовий збір за подання апеляційної скарги не підлягав сплаті, а тому підлягає поверненню як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Надаючи оцінку наведеним доводам, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення <…>.

Отже, за загальним правилом апеляційна скарга на судове рішення є об`єктом справляння судового збору. Виняток із цього правила становить лише апеляційна скарга про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб (пункт 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір») за подання якої судовий збір не справляється.

Заява, подана в порядку контролю за виконанням судового рішення, визначається об`єктом справляння судового збору відповідно до абзацу другого частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» як заява, передбачена процесуальним законодавством.

Водночас, стаття 4 Закону України «Про судовий збір» чи будь-яка інша норма чинного законодавства не визначає ставки судового збору за подання згаданої заяви. Тому, судовий збір за її подання не справляється як такий, розмір якого не встановлений законом.

У свою чергу, відносячи апеляційну скаргу на судове рішення до об`єкту справляння судового збору (абзац третій частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір»), стаття 4 Закону України «Про судовий збір» чітко визначає ставки судового збору, які підлягають сплаті за її подання, зокрема, до адміністративного суду.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення (не ухвалу) суду безпосередньо залежить від розміру судового збору, який підлягав сплаті за подання процесуального документу (позовної заяви, іншої заяви чи скарги), за результатами розгляду якого було прийняте відповідне рішення суду.

Тобто, якщо за подання процесуального документу (позовної заяви, іншої заяви чи скарги) до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір, то за подання апеляційної скарги на рішення (не ухвалу) суду також належить сплатити судовий збір у збільшеному у 150% розмірі (але не більше встановленої законом межі).

У разі ж якщо за подання процесуального документу (позовної заяви, іншої заяви чи скарги) до суду першої інстанції судовий збір не підлягав сплаті, то при розрахунку ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення (не ухвалу) суду, його розмір дорівнюватиме нулю.

За цих обставин Верховним Судом 14.02.2018 ухвалено постанову по справі №2а/0470/2563/12, у якій касаційним судом висловлено правову позицію про відсутність справляння судового збору за подання апеляційної скарги. Важливо відмітити, що у цій справі Верховний Суд надавав оцінку підставам сплати судового збору за подання апеляційної скарги саме на постанову суду першої інстанції, а не ухвалу. Тобто, висловлений правовий висновок стосується застосування саме підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Водночас, при визначенні ставки судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, законодавцем застосований цілком інший підхід.

Так, відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, на відміну від ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення (не ухвалу) суду, не прив`язана до ставки, що підлягала сплаті в суді першої інстанції, оскільки є чітко визначеною та становить, як зазначалося, 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наведене дає підстави для висновку, що відсутність підстав для сплати судового збору за подання певного процесуального документу (позовної заяви, іншої заяви чи скарги) до суду першої інстанції, за результатами розгляду якого було прийнято ухвалу, не свідчить про відсутність підстав для сплати судового збору за подання апеляційної скарги на таку ухвалу.

Це ж саме стосується й обставин даної справи. Не зважаючи на відсутність ставки та, відповідно, підстав для сплати судового збору за подання до суду першої інстанції заяви в порядку контролю за виконанням рішення, це не звільняє скаржника від обов`язку сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, яка прийнята за результатами розгляду такої заяви.

Суд наголошує, що заявник у даній справі оскаржував саме ухвалу, а не рішення (постанову) суду, а тому, з огляду на викладене вище, мав сплачувати судовий збір незалежно від того, яке питання та/або яку заяву, скаргу чи клопотання було вирішено судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою.

У поданій заяві ОСОБА_1 посилається на постанови Верховного Суду від 22.01.2020 по справі №440/207/19 та від 08.12.2020 по справі №743/1604/19. Вказані рішення ґрунтуються на висновках Верховного Суду що викладені у постанові від 14.02.2018 по справі № 2а/0470/2563/12, у якій, як зазначалося, касаційним судом висловлено правову позицію щодо оскарження саме постанови (рішення суду), а не ухвали суду першої інстанції.

Відтак, відповідні посилання заявника відхиляються колегією суддів. Крім того, позиції Верховного Суду не мають вищої юридичної сили за закон.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції наголошує, що не залежно від того, яку заяву, скаргу чи питання було вирішено судом першої інстанції (заяву в порядку контролю за виконанням рішення, про призначення експертизи, закриття провадження, залишення позову без розгляду, заміни сторони, чи інші заяви, за подання яких судовий збір не справляється), ухвала за результатами розгляду цієї заяви, скарги чи питання (про закриття провадження, залишення позову без розгляду, заміти сторони тощо) оскаржується шляхом подання апеляційної (касаційної) скарги зі сплатою судового збору у загальному порядку, за відсутності в особи відповідних пільг.

За таких обставин, враховуючи, що за подання апеляційної скарги на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2020 року судовий збір підлягав сплаті, то підстави для його повернення ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Відповідно до частини другої статті 143 КАС учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Керуючись статтями 34, 132 КАС, статтею 3, 4, 7 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про повернення судового збору залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у випадку, передбаченому частиною другої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя О.В. Епель