Справа № 537/2903/20
Суддя: Дядечко І. І.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/4/2021
Справа № 537/2903/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2021 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря судового засідання Кошеленко Я.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Максименка А.Ю., представника відповідача Департаменту патрульної поліції Коломієць О.Ю., третьої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за участі третьої особи інспектора лейтенанта поліції БПП у м. Кременчуці УПП Полтавської області Комарова Владислава Анатолійовича про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2982014 від 15.08.2020; стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено про те, що 15.08.2020 інспектором лейтенантом поліції БПП у м. Кременчуці УПП Полтавської області Комаровим В.А. було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2982014 відносно позивача ОСОБА_1 . Дана постанова мотивована тим, що позивачем здійснено парковку транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Subaru Legasy», державний номерний знак НОМЕР_1 , на вулиці Республіканській, 91 у м. Кременчуці таким чином, що унеможливлює проїзд інших транспортних засобів, чим порушено п. 15.10 «д» Правил дорожнього руху. На підставі ч. 3 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення на позивача у вигляді штрафу в сумі 510 грн. Позивач вважає, що оскаржувана постанова від 15.08.2020 прийнята відповідачем при неповному з`ясуванні обставин справи, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, належних і допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем, з істотним порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим підлягає визнанню протиправною і скасуванню. Так, 15.08.2019 близько 12 год. позивач разом з дружиною ОСОБА_3 здійснив поворот із проїжджої частини у двір і рухався на автомобілі дорогою по прибудинковій території вздовж будинку № 91 по вул. Республіканській у напрямку від проїзної частини (6 під`їзду будинку) до паркувального майданчика, який знаходиться біля 1-го під`їзду. Рухаючись вздовж будинку, в районі приблизно четвертого під`їзду, позивач побачив, як на дорогу, що йде прибудинковою територією зі сторони будинку №44-А по вул. Правобережній йому на зустріч повернув автомобіль патрульної поліції. Вказаний автомобіль здійснив зупинку в районі першого під`їзду та перекрив дорогу до паркувального майданчика. Під`їхавши ближче позивач здійснив вимушену зупинку, оскільки, автомобіль патрульної поліції перекрив в`їзд до паркувального майданчика. При цьому позивач зупинився так, щоб не перешкоджати руху пішоходів та іншого транспорту в разі нагальної потреби. Після чого позивач вийшов з автомобіля, забрав речі з багажного відділення та заніс їх на третій поверх 2-го під`їзду. В той час коли позивач діставав багаж з автомобіля та відчиняв двері під`їзду поліцейські жодних дій не вчиняли, сигналів, які надають перевагу в русі щодо інших учасників руху не використовували, знаходились в патрульному авто біля першого під`їзду. Вийшовши з під`їзду менше ніж за три хвилини, позивач побачив як із патрульного авто за кілька секунд до нього підійшли два чоловіка одягненні у форму. Один з чоловіків поцікавився на якій підставі позивач припаркував автомобіль. Позивач пояснив працівнику поліції, що він проживає у під`їзді поруч. В цей час підійшов інший працівник поліції і почав розповідати про начебто допущене позивачем порушення правил стоянки. Позивач повідомив, що правил паркування не порушував і надав всі документи, які вони вимагали. Після нетривалого спілкування один з працівників поліції повідомив, що відносно позивача прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. В цей час жодного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не здійснювалось. Позивач зазначив поліцейським про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення ними не проведено, а позивачеві не забезпечена можливість користуватися правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності визначених статтею 268 КУпАП, не надано можливості ознайомитися з матеріалами справи, доказами вчиненого адміністративного правопорушення, надавати пояснення стосовно правопорушення у вчиненні якого його звинувачують та користуватися правовою допомогою. Проте, зауваження позивача були залишені без реагування з боку працівників відповідача. Також вважає, що відеозапис наданий відповідачем в ході ознайомлення з матеріалами справи, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, а надані файли містять відеозапис який переривається та є неповним. Звернення позивача щодо надання доказів вчинення адміністративного правопорушення, забезпечення можливості користуватися правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності поліцейські залишили без уваги після чого відразу поїхали у напрямку вулиці Республіканської і виїхали на проїжджу частину. З урахуванням зазначеного, на думку позивача, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього було здійснено з порушенням приписів ст. 3, 21, 28 Конституції України, ст. 6, 7, 18 ЗУ «Про національну поліцію», розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, в зв`язку з чим оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

28.08.2020 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області провадження у справі відкрито, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 25-26).

14.09.2020 на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи - інспектора роти №2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Комарова В.А. зі змісту яких вбачається, що інспектор просить відмовити у задоволенні позову. В письмових поясненнях інспектором зазначено, що 15.08.2020 він виніс постанову серії ЕАМ №2982014 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП, в зв`язку з чим накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. Постанова винесена за фактом того, що під час несення служби (відпрацювання викликів) в місці, часі та даті, вказаних в оскаржуваній постанові рухаючись на службовому автомобілі по прибудинковій дорозі, було виявлено транспортний засіб марки «Subaru Legasy», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований на проїзній частині житлової забудови, перешкоджаючи рух інших транспортних засобів, що є порушенням п.п. 15.10 «д» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 3 ст. 122 КУпАП. Враховуючи неможливість подальшого руху службового автомобіля та відсутність на місці водія припаркованого транспортного засобу були вчинені необхідні дії для встановлення власника транспортного засобу. Нагрудною відеокамерою зафіксовано, що після появи на місці водія йому було повідомлено спеціальне звання, посаду та прізвище поліцейського, проінформовано про вчинене ним правопорушення. В усних поясненнях позивач не заперечував, що саме він залишив транспортний засіб на проїзній частині, а також, що його авто перешкоджає руху інших транспортних засобів, але вважав, що вказаними діями Правила дорожнього руху не порушував, що свідчило про хибне тлумачення водієм норм законодавства. Посилання позивача на те, що службовий автомобіль може проїхати до місця призначення іншою дорогою не спростовувало факту вчиненого ним правопорушення та не звільняє останнього від обов`язку бути уважним, стежити під час руху на транспортному засобі за дорожньою обстановкою та неухильно дотримуватись вимог ПДР України. Поведінка водія була направлена на уникнення адміністративної відповідальності. Водієві було повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, право знайомитись з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу, а також надано можливість та достатньо часу для реалізації, визначених ст. 268 КУпАП прав. Надати письмові пояснення на місці розгляду справи водій бажання не виявив, жодних клопотань не заявляв. Будь-яких доказів на дотримання водієм правил дорожнього руху, в порядку ст. 268 КУпАП, на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем надано не було. Таким чином, було прийнято до уваги факт порушення позивачем ПДР України, усні пояснення позивача, які відповідно до ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, з`ясовано всі фактичні обставини, дотримано порядок розгляду справи та прийнято правомірне рішення накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Розгляді справи проведено в присутності позивача. Постанову оголошено водію негайно після розгляду справи, від отримання її копії позивач відмовився. Постанова містить відомості, встановлені ст. 283 КУпАП. Отже, оскаржувана постанова складена у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, а також форми та бланку, визначених «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженою Наказом МВС України 07.11.2015 за №1395. Таким чином, третя особа вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, незгода позивача, з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності (а.с. 31-37).

15.09.2020 на адресу суду надійшов відзив на позов зі змісту якого вбачається, що представник відповідача просить замінити відповідача у справі Управління патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області на належного відповідача Департамент патрульної поліції в особі БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, залучити до участі у справі в якості співвідповідача інспектора роти №2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Комарова В.А. та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначені аналогічні факти та обставини, що викладені третьою особою у письмових поясненнях. Окрім того, представник відповідача вважає, що лейтенант поліції Комаров В.А. повинен бути залучений до справи у якості співвідповідача, оскільки постанова, що оскаржується винесена ним (а.с. 48-55).

16.09.2020 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову, збільшення розміру позовних вимог, згідно вимог якої останній просить суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2982014 від 15.08.2020, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП; визнати протиправними дії інспектора взводу №1 роти №2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП капітана поліції Бивзюк Б.П., які полягали у порушені ч. 3 ст. 18, ч. 2 ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію» та незаконному застосуванні заходів превентивного поліцейського впливу визначених п. 1, п. 6 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію» відносно ОСОБА_1 ; визнати протиправними дії інспектора, лейтенанта поліції БПП у м. Кременчуці Комарова В.А., які полягали у порушені п. 1 п. 3 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», п. 5 ч. 1 ст. 278, 279 КУпАП, п.п. 5, п. 5, п. 9 Розділу 3 Інструкції та призвели до неможливості реалізації ОСОБА_1 прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності визначених ст. 268 КУпАП; стягнути з відповідача за рахунок асигнувань державного бюджету судові витрати в сумі 12 920, 40 грн (а.с. 63-67). Також позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача інспектора взводу № 1 роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП капітана поліції Бивзюк Б.П. (а.с. 87-88). Окрім того позивачем подано заяву в порядку ст. 143, 252 КАС України, щодо прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат (а.с. 89-93).

30.09.2020 на адресу суду надійшло заперечення відповідача на заяву позивача про зміну предмету позову, збільшення розміру позовних вимог, згідно якого відповідач просить дану заяву позивача залишити без розгляду та відмовити в задоволенні клопотання про залучення третьої особи та заяви про прийняття додаткового рішення (а.с. 104-111).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.02.2021, замінено відповідача по справі Управління патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області на належного відповідача - Департамент патрульної поліції (а.с. 152-154).

16.03.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області заяву позивача про зміну предмету позову, збільшення розміру позовних вимог повернуто позивачу без розгляду, в задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи відмовлено (а.с. 162-164).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі просив його задовольнити. Пояснив, що 15.08.2020 близько 12 год. він зі свою дружиною на автомобілі «Subaru» повертався з центру міста по вул. Республіканській в м. Кременчуці, здійснивши поворот ліворуч він заїхав через прилеглу територію на прибудинкову дорогу, на яку виходять під`їзди житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Рухаючись даною прибудинковою територією він побачив, як на зустріч йому по вул. Червоноармійській повернув патрульний автомобіль і здійснив зупинку біля першого під`їзду. Під`їхавши до другого під`їзду, де він проживає, він побачив що в патрульному автомобілі знаходяться два працівника поліції, які сиділи та щось роздивлялись у своїх планшетах, при цьому ніяк себе не проявляли з приводу дорожньої обстановки, яка складалась. Вказана дорога закінчувалась паркувальним майданчиком і патрульна машина була зупинена так, що він не міг виїхати з двору та заїхати на паркувальний майданчик. Він відкрив багажник звідки забрав сумки, піднявся на третій поверх, зайшов в квартиру поклав сумки та відразу ж спустився. Тобто його не було біля автомобіля менше трьох хвилин. Коли він вийшов з під`їзду до нього підійшли працівник поліції, один з яких представився. Вони почали вимагати надати документи і пояснення з приводу того, на якій підставі він припаркував автомобіль. В ході спілкування він їм декілька разів пояснив, що не здійснював паркування, а здійснив зупинку, оскільки був відсутній менше трьох хвилин, і при цьому розташував транспортний засіб таким чином, щоб він не перешкоджав руху пішоходів та іншим транспортним засобам. Незважаючи на це інспектором Комаровим з порушенням всіх можливих правил для розгляду справ про адміністративні правопорушення було винесено оскаржувану постанову. Порушення полягали в тому, що не були дотримані його права, як особи що притягається до адміністративної відповідальності, не ознайомлено з доказами вчинення правопорушення, не здійснювалось розгляду ніяких клопотань. Також не було допитано свідків та інспектора ОСОБА_4 у якості потерпілого, оскільки саме йому було здійснено перешкоду у проїзді. Тобто позивач вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення взагалі не було здійсненою. Інспектор його повідомив, що буде винесена постанова, пішов до свого автомобіля та після чого повернувся з постановою. Крім того вказав, що у постанові відсутні відомості про те, що він був з нею ознайомлений. На місці розгляду справи йому пропонували отримати постанову, проте він відмовився, оскільки ніякого розгляду справи не було. Копія постанови була отримана його адвокатом в ході ознайомлення з матеріалами справи в Управлінні поліції 21.08.2020.

Представник позивача Максименко А.Ю. суду пояснив, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що оскаржувана постанова направлялася його клієнтові ОСОБА_1 . Також, як вбачається з постанови працівник поліції інкримінують ОСОБА_1 , що останнім була здійснена стоянка. Проте згідно ПДР України стоянка це зупинка понад п`ять хвилин, а якщо подивитися відеозапис, наданий відповідачем до відзиву на позовну заяву, ОСОБА_1 знаходився вдома менше трьох хвилин.

Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказала, що пояснення, які надає позивач не відповідають дійсним обставинам справи, у зв`язку з тим, що в даному випадку транспортний засіб патрульної поліції не здійснював стоянку, а здійснював рух по прибудинковій території і у зв`язку з чим було виявлено транспортний засіб позивача, який перешкоджав їх руху. За допомогою інформаційної системи «Армор», якою користуються працівники поліції, на той час як був відсутній водій, намагалися встановити в першу чергу власника автомобіля. Коли водій з`явився, на місці були надані інспектору на вимогу документи, посвідчення водія, за допомогою якого було встановлено його особу. Крім того, як вбачається з відеозапису, позивач не заперечував що саме він керував даним транспортним засобом. Доводи, які надає позивач ніяким чином не обґрунтовані. В судовому засіданні жодних клопотань з приводу допиту свідків, на які він посилається, не заявляв, тому виникають сумніви, що вказані свідки взагалі є, та можуть підтвердити обставини на які посилається позивач. Відеозаписом нагрудної камери працівників поліції спростовуються пояснення щодо того, що не було проведено розгляду справи. Щодо часу на який посилається представник позивача, то камери інспекторів патрульної поліції були ввімкнені лише тоді, коли вони перебували не у своєму транспортному засобі, а перебували біля під`їзду і намагались встановити особу водія, який залишив транспортний засіб. Тому вказаний відеозапис не охоплює весь час, який стояв автомобіль та не спростовує порушення водієм ПДР України. Позивачем при розгляді справи з приводу правопорушення були надані усні пояснення, що підтверджуються відеозаписом. Письмові пояснення надавати позивач бажання не виявив, клопотання не заявляв, тому вони не розглядались. Щодо змісту оскаржуваної постанови, то вона відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та інструкції №1395, оскілки містить відомості передбачені законом і статтею. Вважає, що відповідач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Третя особа - інспектор роти №2 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенант поліції Комаров В.А. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Суду пояснив, що 15.08.2020 близько 12 год. вони з інспектором ОСОБА_4 закінчували відпрацювання виклику «домашнє насильство» за адресою: вул. Правобережна, буд. 41 в м. Кременчуці, та виїжджаючи з прилеглої території, рухаючись біля будинку №91 по вул. Республіканській ними був помічений транспортний засіб, який стояв з порушенням ПДР України і заважав виїзду іншим транспортним засобам. Ними було прийнято рішення зачекати водія даного автомобіля. Протягом 2-3 хвилин очікування до автомобіля так ніхто і не підійшов. Вони вийшли з автомобіля, ввімкнули нагрудні бодікамери і почали опитувати осіб, які знаходились поруч, щоб встановити власника транспортного засобу і адресу його проживання, щоб з ним поспілкуватися. Через деякий час водій транспортного засобу вийшов і йому було повідомлено, що його автомобіль стоїть з порушенням ПДР України. Йому були роз`яснені права і повідомлено, що за дане правопорушення передбачена адміністративна відповідальність, та після чого складена постанова. Особу правопорушника було встановлено за допомогою посвідчення водія та службової бази «ПНП». Участь при розгляді справи приймав лише він та водій, свідків не було. Клопотань при розгляді справи від водія автомобіля не надходило. З часу виявлення правопорушення до моменту, коли підійшов водій автомобіля пройшло більше 5 хвилин, а скільки часу пройшло до закінчення розгляду постанови він не пам`ятає. За час стоянки автомобіля з порушенням правил ПДР України було здійснено перешкоду в русі одному транспортному засобу, а саме автомобілю патрульної поліції. Повз них інші транспортні засоби не рухались, бо фізично там не можливо було проїхати, оскільки була створена перешкода. Яка саме була висота бордюра та чи можливо було об`їхати перешкоду по ній він не знає. Вказав, що нехтувати технічним станом транспортного засобу, здійснюючи даний об`їзд по бордюру, вони не могли. Також йому невідомо, яка ширина припаркованого транспортного засобу, але відомо, що його ширина не дала змоги проїхати іншим транспортним засобам. Територія біля будинку №91 по вул. Республіканській призначена для проїзду та у районі будинку №91 були і інші виїзди з прилеглої території.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 15.08.2020 інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Комаровим В.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ №2982014, згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн (а.с. 13).

У постанові зазначено, що 15.08.2020 о 12 год. 12 хв. на вул. Республіканській, 91 у м. Кременчук водій транспортного засобу «Subaru Legasy», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив парковку ТЗ, що унеможливлює проїзд інших транспортних засобів, чим порушив пункт 15.10 «д» Правил дорожнього руху. Порушення стоянки, у місцях, де ТЗ, що стоїть зробить неможливим рух ТЗ або пішоходам, тобто вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а.с. 13).

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», передбачено, що учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.10 ПДР України зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

У той же час, стоянка це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

При цьому п. 15.10 «д» ПДР України забороняє стоянку у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Згідно п. 15.9 ПДР України зупинка забороняється: a) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки; и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Також пунктом 26.2 «б» ПДР України передбачено, що у житловій зоні забороняється: стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно ст. 213 КУпАП справа про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

З наведеного вбачається, що у випадку вчинення повнолітніми особами адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається та уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При обґрунтуванні позову та в судовому засіданні позивач посилається на відсутність самого факту порушення ним вимог п.п. 15.10 «д» ПДР України, за порушення вимог яких ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зазначаючи, що він здійснив зупинку, а не стоянку, оскільки враховуючи те, що патрульний автомобіль перекрив дорогу до паркувального майданчика він був змушений зупинитися біля під`їзду будинку, де він проживає щоб занести речі до квартири, зупинка тривала менш ніж пять хвилин та не перешкоджала руху інших транспортних засобів та пішоходам.

В свою чергу, на обґрунтування відзиву на позов та на підтвердження порушення позивачем 15.08.2020 вимог ПДР України, за порушення яких ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, відповідачем надано відеозапис, який було зроблено за допомогою технічного приладу, що має функції відеозапису.

Із вказаного відеозапису, який досліджено судом в судовому засіданні, вбачається, що на відео 15.08.2020 о 12:12:58 год. зафіксовано автомобіль марки «Subaru», який припаркований біля під`їзду будинку на проїзній частині. 12:15:31 год. з під`їзду будинку виходить чоловік, який відкриває двері автомобіля та сідає на водійське сидіння. На запитання патрульного, чому він зупинився з порушенням правил ПДР, останній вказав, що проживає у вказаному будинку. Працівник поліції, який представився «інспектор Комаров», просить надати посвідчення водія та роз`яснює, що відповідно до вимог п. 15.10 ПДР України заборонено паркувати транспортні засоби у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів. Повідомляє водію, що вони не можуть проїхати та чекають його біля автомобіля більше п`яти хвилин. Водію роз`яснено права, роз`яснено який пункт ПДР він порушив, та якою статтею передбачена відповідальність за вказане правопорушення. Повідомляють, що відносно нього буде складена постанова та роз`яснено порядок її оскарження. В подальшому працівником поліції оголошено постанову, роз`яснено порядок її оскарження. Водій відмовляється отримати постанову, пояснює це тим, що вказана постанова була винесена без будь якого розгляду справи, йому не були надані для ознайомлення докази, не було надана можливість написати пояснення по суті правопорушення, а також не забезпечено дотримання інших процесуальних прав, передбачених КУпАП (а.с. 59).

Отже, відповідачем жодного доказу на спростування тверджень позивача про те, що він здійснив зупинку, а не стоянку не надано, матеріали справи не містять будь-якого доказу, що позивач дійсно здійснив стоянку, чим суттєво ускладнив рух інших транспортних засобів та пішоходів, а не був вимушений зупинитись на незначний час через те, що існувала перешкода на дорозі, яка унеможливлювала заїзд до паркувального майданчика.

Тобто відповідачем не надано суду належних доказів на основі яких у визначеному законом порядку було встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, винність позивача та доказів, якими б спростовувались обставини, на які посилається позивач при обґрунтуванні позову.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови та не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а тому враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині скасування оскаржуваної постанови є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про визнання оскаржуваної постанови протиправною, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки ч. 3 ст. 286 КАС України не передбачено повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень визнавати оскаржувані постанови протиправними, в зв`язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене вище оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач в силу покладеного на нього обов`язку не довів правомірність оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи..

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем за подання позовної заяви був сплачений судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 26.08.2020.

Таким чином, враховуючи те, позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне з відповідача Департаменту патрульної поліції стягнути за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 210,20 грн на користь позивача.

Керуючись ст. 6-11, 12, 14, 20, 22, 25, 72-77, 79, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 271, 286, п. 3 Розділу VІ КАС України, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за участі третьої особи інспектора лейтенанта поліції БПП у м. Кременчуці УПП Полтавської області Комарова Владислава Анатолійовича про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Комарова Владислава Анатолійовича серії ЕАМ №2982014 від 15.08.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження:03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, буд.3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 210,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам процесу, що згідно п. 3 Розділу VІ КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя І.І.Дядечко