Справа № 360/997/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/997/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом адвоката Бурлакової Наталії Володимирівни в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката ОСОБА_2 (далі адвокат Бурлакова Н.В. або представник позивача) в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 або позивач) до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (далі Східне міжрегіональне управління або відповідач), відповідно до якого просить суд визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Луганській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ЛГ20794/2815/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 18.11.2020.

В обґрунтування пред`явленого позову зазначено, ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця. В період з 05.10.2020 по 13.10.2016 Головним управлінням Держпраці у Луганській області було здійснено позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 на предмет додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору.

Під час перевірки інспекторами встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 працівники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконували роботу без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

08.10.2020 працівниками Головного управління Держпраці у Луганській області складено припис про усунення виявлених порушень №ЛГ20794/2815/АВ/П, яким зобов`язано позивача протягом 5 днів усунути порушення. Позивач виконала припис у визначені в ньому строки.

За результатами перевірки працівниками Головного управління Держпраці у Луганській області 08.10.2020 за цим же фактом також був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.41 КУпАП, та направлений для розгляду по суті до Міловського районного суду Луганської області.

26.11.2020 постановою Міловського районного суду Луганської області ФОП ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3. ст.41 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. Ця постанова набрала чинності та виконана.

В той же час, 18.11.2020 року т.в.о. начальника, першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Луганській області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ЛГ20794/2815/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 визнано винною у правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.265 КЗпП України - фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та накладено штраф у розмірі 100 000 грн, про що позивачу стало відомо 20.02.2021 з листа Міловського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо відкриття виконавчого провадження від 15.02.2021 № 64513868.

Позивач вважає вказану постанову відповідача від 18.11.2020 № ЛГ20794/2815/АВ/ПУПТ/ТД-ФС протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що її вже було притягнуто до юридичної відповідальності за фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту) постановою Міловського районного суду Луганської області від 26.11.2020. А тому притягнення позивача за те ж саме правопорушення ще і постановою відповідача, вважає подвійною відповідальністю.

Представником відповідача 25.03.2021 через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог ФОП ОСОБА_1 з огляду на таке (а.с.48-52).

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю», керуючись статтею 12 Конвенції № 81, статтею 16 Конвенції № 129 та статтею 259 КЗпП України, за результатами аналізу інформації, отриманої під час відвідування роботодавців з метою інформування працівників про найбільш ефективні способи додержання законодавства з питань оформлення трудових відносин, передбаченого п. 28 Порядку № 823, Головним управлінням винесено наказ від 02.10.2020 р. № 651 «Про проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у період з 05.10.2020 по 13.10.2020.

Під час інспекційного відвідування посадовими особами відповідача планувалося перевірити додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору.

Одночасно відповідачем було винесено направлення на проведення інспекційного відвідування від 02.10.2020 № 01-17/694.

На виконання вказаного наказу посадові особи Головного управління здійснили спробу проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до наданих пояснень ФОП ОСОБА_1 , на день інспекційного відвідування - 06.10.2020, позивач використовувала незадекларовану найману працю, а саме залучила громадянку ОСОБА_3 в якості продавця продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 ; а також громадянку ОСОБА_4 в якості продавця продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно наданих пояснень від 06.10.2020 ОСОБА_3 було вказано, що вона працює за усною домовленістю приблизно рік (з жовтня 2019 року), продавцем продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , робочий день починається з 7.00 по 16.00, працює два через два (два робочих, два вихідних), заробітну плату отримує готівкою раз у місяць у розмірі мінімальної заробітної плати (5000 грн).

Крім того, згідно наданих пояснень від 06.10.2020 ОСОБА_4 було вказано, що вона працює не офіційно з 09 вересня 2020 року продавцем продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , робочий день починається з 8.00 по 19.00, працює два через два (два робочих, два вихідних), заробітну плату отримує готівкою раз у місяць у розмірі мінімальної заробітної плати (5000 грн).

Цього ж дня посадовими особами Головного управління складено вимогу про надання документів № ЛГ20794/2815/НД, якою позивача зобов`язано надати Головному управлінню відповідні документи у строк до 11-00 год. 08.10.2020. Зазначає, що посадові особи відповідача діяли у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Направлення на проведення інспекційного відвідуванн та вимога про надання документів були отримані ФОП ОСОБА_1 , на яких міститься підпис про їх отримання.

08.10.2020 складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ЛГ20794/2815/АВ, який був отриманий нарочно та підписаний без зауваження.

Також, 08.10.2020 складено припис про усунення виявлених порушень № ЛГ20794/2815/АВ/П, який був отриманий нарочно та підписаний без зауваження.

13.10.2020 ФОП ОСОБА_1 надала пояснення на виконання припису, стосовно того що вона працевлаштувала громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а з громадянкою ОСОБА_4 не підтримує трудових відносин.

У відповідності до пунктів 2 і 3 Порядку № 509 т.в.о. начальника, перший заступник начальника Головного управління, після отримання 18.11.2020 акта інспекційного відвідування № ЛГ20794/2815/АВ від 08.10.2020, повідомила ФОП ОСОБА_1 листом від 18.11.2020 № 01-15/3264 про вказане отримання (рекомендоване повідомлення № 705).

18.11.2020 згідно із вимогами пунктів 2 і 4 Порядку № 509 т.в.о. начальника, першим заступником начальника Головного управління була розглянута справа та винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ЛГ20794/2815/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

Постанова про накладення штрафу № ЛГ20794/2815/АВ/П/Ш7ТД-ФС містить рішення про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 100 000,00 грн та була направлена рекомендованим листом Укрпошта № 705. Процес інспекційного відвідування був зафіксований засобами відеотехніки та долучений до акта в електронному вигляді на диску для лазерних систем зчитування.

Зауважив, що аналізом складів правопорушень, передбачених ст.41 КУпАП та ч.2 ст.265 КЗпП України, надає право стверджувати, що ФОП ОСОБА_1 була притягнута до різних видів юридичної відповідальності, а саме: постановою Міловського районного суду Луганської області від 26.11.2020 до адміністративної відповідальності; а постановою про накладення штрафу № ЛГ20794/2815/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 18.11.2020 - до фінансової відповідальності як різновиду матеріальної відповідальності.

Більше того, у ч.3 ст.265 КЗпП України прямо встановлено, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Отже штраф, накладений відповідачем на ФОП ОСОБА_1 за порушення нею ч.2 ст. 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, що також повністю узгоджується з нормою ч. 3 ст.265 КЗпП України, яка за своєю природою є формою застосування саме фінансової, а не адміністративної відповідальності.

Визнання відповідальності, до якої ФОП ОСОБА_1 притягнута за порушення ст.41 КУпАП адміністративною, а відповідальності, до якої вона притягнута за порушення ч.2 ст.265 КЗпП України - фінансовою, робить, на думку відповідача, помилковим висновок позивача, що накладення на неї штрафів за ту саму дію (фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору) як судом за ст.41 КУпАП, так і відповідачем за ч.2 ст.265 КЗпП України, є притягненням її до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, Таким чином, скасування постанови стосовно ФОП ОСОБА_1 згідно зі ст. 265 КЗпП України призведе до уникнення нею вілповідальності за використання не задекларованої праці.

Крім того зазначив, що про одержання акта інспекційного відвідування позивач був повідомлений відповідачем відповідно до вимог Порядку № 509, а тому твердження позивача про його порушені права вважає безпідставними.

Оскаржувану постанову № ЛГ20794/2815/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 18.11.2020 та повідомлення про дату одержання документів від 18.11.2020 №01-15/3264 були направлені рекомендованим листом Укрпошта № 705 від 18.11.2020 та вручені 20.11.2020 позивачу.

З урахуванням викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовним вимог ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.03.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.37-38).

Ухвалою суду від 25.03.2021 замінено первісного відповідача Головне управління Держпраці у Луганській області на належного Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці (а.с.87).

Ухвалою суду від 30.03.2021 відмолено у задоволенні заяви адвоката Бурлакової Н.В. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову (а.с.123-124).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця 31 жовтня 2016 року, місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; основний вид діяльності 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.15-16, 137-138).

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (із змінами та доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1132 та від 08 липня 2020 року № 617), керуючись статтею 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 № 1985-IV, статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України № 1986-ІV від 08 вересня 2004 року та статтею 259 КЗпП України, за результатами аналізу інформації, отриманої під час відвідування роботодавців з метою інформування працівників про найбільш ефективні способи додержання законодавства з питань оформлення трудових відносин, передбаченого п.28 Порядку № 823, ГУ Держпраці у Луганській області винесено наказ від 02.10.2020 № 651 Про проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » у період з 05.10.2020 по 13.10.2020 щодо додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника (ів) до роботи без оформлення трудового договору (а.с.55).

02.10.2020 Головним управлінням, на виконання наказу від 02.10.2020 № 651, винесено направлення № 01-17/694 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 головному державному інспектору відділу державного нагляду в агропромисловому комплексі, соціально-культурній сфері, на транспорті і зв`язку управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Коваль О.Ю., начальнику відділу державного нагляду в агропромисловому комплексі, соціально-культурній сфері, на транспорті і зв`язку управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Маяцькому П.В. та головному державному інспектору відділу державного нагляду в будівництві, за об`єктами контронагляду та підйомними спорудами управління нагляду і промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Ковальову Д.М. (а.с.56).

06.10.2020 посадовими особами Головного управління складено вимогу про надання документів № ЛГ20794/2815/НД, якою позивача зобов`язано надати у строк до 11-00 год. 08.10.2020 документи відповідно до зазначеного переліку (а.с.60).

08.10.2020 відповідачем складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю за № ЛГ20794/2815/АВ, яким за місцем впровадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 »); АДРЕСА_4 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») встановлено порушення вимог частини третьої статі 24 КЗпП України та постанови КМУ № 413, а саме у ФОП ОСОБА_1 працівники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконували роботу без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому кабінетом Міністрів України. Зазначений акт підписано позивачем без зауважень (а.с.61-66).

Одночасно 08.10.2020 відносно ФОП ОСОБА_1 . Головним управлінням Держпраці у Луганській області було складено припис про усунення виявлених порушень № ЛГ20794/2815/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути порушення протягом 5 днів та надалі дотримуватись вимог чинного законодавства (а.с.67-69).

Також, 08.10.2020 працівниками ГУ Держпраці у Луганській області відносно ФОП ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № ЛГ20794/2815/АВ/П/ПТ за частиною третьою статті 41 КУпАП України щодо виявленого 06.10.2020 за місцем впровадження господарської діяльності та зафіксованого актом інспекційного відвідування від 08.10.2020 № ЛГ20794/2815/АВ виконання роботи громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому кабінетом Міністрів України (а.с.26-28).

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною третьою статтею 41 КУпАП, постановою Міловського районного суду Луганської області від 26.11.2020 у справі № 418/4114/20 на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн, яке позивачем виконано в повному обсязі (а.с.24-25).

Листом від 18.11.2020 за № 01-15/3264 позивачу направлено повідомлення про одержання т.в.о. начальником, першим заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області акта інспекційного відвідування № ЛГ20794/2815/АВ від 08.10.2020 відносно ФОП ОСОБА_1 (а.с.73-75).

Постановою т.в.о. начальника, першого заступника начальника ГУ Держпраці у Луганській області від 18.11.2020 № ЛГ20794/2815/АВ/П/Ш7ТД-ФС на підставі акта інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовую найману працю від 08.10.2020 № ЛГ20794/2815/АВ щодо порушень ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, а саме вимог частини першої статті 21 КЗпП та частини третьої статті 24 КЗпП, постанови КМУ № 413 накладено на позивача штраф у розмірі 100 000,00 грн (а.с.76-78).

Не погоджуючись із постановою Головного управління Держпраці у Луганській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ЛГ20794/2815/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 18.11.2020 з підстав подвійного притягнення до відповідальності, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти задоволення таких вимог, суд виходить з такого.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 1 Положення про Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці, затвердженого наказом Державної служби з питань праці від 29.10.2020 № 140 визначено, що Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Міжрегіональне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 5 пункту 4 Положення).

За приписами статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V, державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі - Закон) визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 (далі Порядок № 823).

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Пунктом 8 Порядку № 823 передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Згідно із пунктом 16 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (пункт 24 Порядку № 823).

За приписами пункту 25 Порядку № 823 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування.

Таким чином, аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи щодо притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №2140/1828/18, від 19.09.2019 у справі №808/3092/17, від 11.12.2019 у справі №1340/5964/18.

Спірним у даній справі є те, що на думку позивача, постановою відповідача від 18.11.2020 № ЛГ20794/2815/АВ/П/Ш7ТД-ФС її вдруге притягнуто до того самого виду відповідальності.

Частиною першою статті 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Водночас, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до частини 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України і частиною 3 статті 41 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Об`єднана палата Верховного Суду під час розгляду справи №260/1743/19 за схожих правовідносин у постанові від 22.12.2020 дійшла висновку, що в умовах одночасного застосування санкцій до фізичної особи - підприємця за статтею 265 КЗпП України та статтею 41 КУпАП, має місце подвійне застосування щодо однієї і тієї ж особи двох штрафних каральних заходів. Це є не лише непропорційним та надмірним обтяженням щодо такої особи, але й ставить у нерівне правове становище при вчиненні аналогічного правопорушення у діяльності юридичної особи та фізичної особи-підприємця не на користь останнього.

Розмежування статусу фізичної особи та фізичної особи - підприємця не зумовлює можливостей відходу від цих висновків, оскільки в обидвох випадках каральна мета відповідальності реалізується щодо єдиного суб`єкта права - фізичної особи, яка з метою законного здійснення господарської діяльності отримує додатковий правовий статус. Оскільки правовий статус підприємця фізична особа з повною цивільною дієздатністю набуває в порядку реалізації свого права на здійснення підприємницької діяльності, яка не заборонена законом (згідно з частиною першою статті 42 Конституції України та частиною першою статті 50 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 128 Господарського кодексу України).

Отже, фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого:

- штрафи, передбаченні статтею 265 Кодексу законів про працю України є заходами фінансової відповідальності, а тому підстав відносити їх до заходів адміністративної відповідальності немає;

- фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення в частині допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору у зв`язку з порушенням принципу "non bis in idem" як складового елементу принципу верховенства права.

Застосовуючи ці підходи суд звертає увагу, що обставини порушення трудового законодавства, зафіксовані в акті інспекційного відвідування від 08.10.2020 № ЛГ20794/2815/АВ, були предметом дослідження Міловського районного суду Луганської області під час розгляду справи № 418/4114/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 6 статті 78 КАС України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на зміст постанови Міловського районного суду Луганської області від 26.11.2020 по справі № 418/4114/20, яка набрала законної сили та виконана позивачем у повному обсязі, обставини щодо вчинення позивачем порушень вимог трудового законодавства, які зафіксовані в акті інспекційного відвідування від 08.10.2020 № ЛГ20794/2815/АВ, на підставі частин четвертої та шостої статті 78 КАС України не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи.

При цьому суд зауважує, що Міловський районний суд Луганської області у постанові від 26.11.2020 по справі № 418/4114/20 встановив, що ФОП ОСОБА_1 вчинила фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 41 КУпАП.

Ці обставини встановлені на підставі дослідження протоколу про адміністративне правопорушення від 08.10.2020 № ЛГ20794/2815/АВ, копії акта інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 08.10.2020 №ЛГ20794/2815/АВ, копії припису про усунення виявлених порушень, копії пояснень правопорушниці ОСОБА_1 , копії пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 уже притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Міловського районного суду Луганської області від 26.11.2020.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Цією конституційною нормою встановлено заборону саме «подвійного», а не «повторного» притягнення до відповідальності. Застосування зазначеного конституційного положення не залежить від того, за яким рішенням особу було притягнуто до відповідальності раніше.

Тобто, в контексті обставин справи, позивача фактично притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за одне й те саме порушення двічі: постановою відповідача від 18.11.2020 № ЛГ20794/2815/АВ/П/Ш7ТД-ФС та постановою суду від 26.11.2020, що не узгоджується з цілями статті 61 Конституції України.

Оцінюючи правомірність постанови ГУ Держпраці в Луганській області про накладення штрафу відносно ОСОБА_1 від 18.11.2020 № ЛГ20794/2815/АВ/П/Ш7ТД-ФС, суд керується критеріями, закріпленими у частині другій статті 2 КАС України, що відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації повноважень суб`єкта владних повноважень.

Так, відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення, справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, т.в.о. начальника, першим заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області акт інспекційного відвідування від 08.10.2020 № ЛГ 20794/2815/АВ відносно ОСОБА_1 було отримано 18.11.2020 (а.с.73).

Отже, справа про накладення штрафу підлягала розгляду відповідачем за днем одержання акта у 45-денний строк, тобто з 19.11.2020, тоді як оскаржувана постанова була винесена в день отримання акта - 18.11.2020 в порушенням вимог пункту 3 Порядку № 509.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Окрім того, судом враховується, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн (а.с.11а), який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ) в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (, місцезнаходження: 85302, м.Покровськ Донецька область, вул. Прокоф`єва, 82) про визнання протиправною та скасування постанови,- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Луганській області від 18 листопада 2020 року № ЛГ20794/2815/АВ/П/Ш7ТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 100 000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян