Справа № 826/14986/18
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2021 року м. Київ № 826/14986/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку (спрощеного) письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кадрового центру Сухопутних військ Збройних сил України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії:

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Кадрового центру Сухопутних військ Збройних сил України (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Детярівська, 19) (далі - відповідач), у якій просить суд:

- визнати неправомірними дії Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України щодо відмови позивачу в праві на пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до пункту 11 Закону України від 15.06.2004 № 1763-ІV «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» в редакції на момент звільнення позивача з лав Збройних Сил України, тобто станом на 12.11.2004, та відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 по справі № 638/2398/17, що набрала законної сили 11.10.2017;

- зобов`язати Кадровий центр Сухопутних військ Збройних Сил України у найкоротший термін надати Харківському обласному військовому комісаріату розрахунок вислуги років ОСОБА_1 у Збройних Силах України для підготовки та спрямування необхідних документів для призначення позивачу довічної пенсії за вислугу років до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, згідно до пункту статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до пункту 11 Закону України від 15.06.2004 № 1763-ІV «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» в редакції на момент звільнення позивача з лав Збройних Сил України, тобто станом на 12.11.2004, та відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 по справі № 638/2398/17, що набрала законної сили 11.10.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Кадровим центром Сухопутних військ Збройних сил України протиправно відмовлено ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугою років, без врахування постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 по справі № 638/2398/17, що порушує право позивача на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2018 відкрито провадження у адміністративній справі, встановлено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09.10.2018 та 11.11.2018 до суду від відповідача надійшли відзиви на позовну заяву, в яких останній просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

16.10.2018 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка не приймається судом до уваги, позаяк за визначенням статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України заявами по суті у даній категорії справ є позовна заява та відзив.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом Міністра оборони України № 667 від 21.09.2004, відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, підполковника ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за пунктом 63, підпунктом «в» ( за станом здоров`я).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 по справі № 638/2398/17 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 в визначенні права на пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до п. 11 Закону України від 15.06.2004 року № 1763-IV «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» в редакції на момент його звільнення з лав Збройних Сил України тобто станом на 12.11.2004 року та підготовці необхідних для призначення пенсії документів для надання до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат визначити право ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 11 ст.1 Закону України від 15.06.2004 року № 1763-1V «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» в редакції на момент його звільнення з лав Збройних Сил України тобто станом на 12.11.2004 року, підготовити та направити необхідні документи для призначення мені пенсії за вислугою років до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 довічну пенсію за вислугу років згідно до пункту статті 12 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до п. 11 ст.1 Закону України від 15.06.2004 року № 1763-IV «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» з 01 грудня 2016.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 по справі № 638/2398/17 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено частково: постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2017р. по справі № 638/2398/17 скасовано в частині покладення обов`язку на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 довічну пенсію за вислугу років згідно до пункту статті 12 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до п. 11 ст.1 Закону України від 15.06.2004 року № 1763-IV «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» з 30.01.2016 року, прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено; в іншій частині постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 р. по справі № 638/2398/17 залишено без змін.

Таким чином, постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 по справі № 638/2398/17 набрала законної сили 11.10.2017, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень.

На виконання постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 25.05.2017 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 по справі № 638/2398/17, 27.11.2017 ІНФОРМАЦІЯ_2 було спрямовано особову справу ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України для складання розрахунку вислуги років на пенсію.

Листом № ФХ-124419/1075/ВСЗ від 18.04.2018 Харківський обласний військовий комісаріат в рамках виконавчого провадження ВП № 55291961 повідомив Начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про виконання аостанови суду від 25.05.2017.

З вказаного листа також вбачається, шо особову справу ОСОБА_1 повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_1 без реалізації, оскільки у супровідному листі Кадрового центру Сухопхтних військ Збройних Сил України від 05.04.2018 визначено, що підстав для складання розрахунку вислуги років на пенсію позивача відповідно до чинного законодавства немає.

Позивач зазначає, що 30.05.2018 останній звернувся до Міністра оборони України з проханням зобов`язати Кадровий центр Сухопутних військ Збройних Сил України у найкоротший термін надати Харківському обласному військовому комісаріату розрахунок вислуги років на пенсію ОСОБА_1 на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 по справі № 638/2398/17, що набрала законну силу 11.10.2017.

Листом № 116/9/кц/1/3669 від 04.07.2018 Кадровий центр Сухопутних військ Збройних Сил України інформував позивача, що підстав для складання розрахунку вислуги років на пенсію відповідно до чинного законодавства немає.

Не погоджуючись з такими діями Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За правилами частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статтей 1 та 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно пункту 11 статті 1 Закону України «Про державні гарантії захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» (у редакції, що діяла на час звільнення позивача з військової служби 21.09.2004 від 15.06.2004), для військовослужбовців, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 15 років пенсія обчислюється у розмірі 40 відсотків від грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 відсотки за кожний наступний рік, але не більше ніж 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.

Статтею 3 цього ж Закону дію вказаної норми поширено на військовослужбовців, які звільнені з військової служби у зв`язку з реформування Збройних Сил України після 01.01.2004.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 29.04.2006, внесено зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, статтю 12 вказаного Закону викладено в іншій редакції, зокрема доповнено пунктом «в», а саме: пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 15 років, які звільняються з військової служби відповідно до Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей».

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року внесено зміни до пункту 11 статті 1 Закону України «Про державні гарантії захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей», відповідно до яких для військовослужбовців, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 20 календарних років пенсія обчислюється у розмірі 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання відповідача у листі № 116/9/кц/1/3669 від 04.07.2018 на вищевказану норму не є правомірним, оскільки на момент звільнення позивача з військової служби була чинною інша правова норма, яка дає підстави для призначення позивачу пенсії за вислугою років.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту на обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Крім того, у рішенні № 5рп/2002 від 20.03.2002 Конституційний Суд України зазначив, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист їхніх сімей.

Виходячи із положень пункту 11 статті 1 Закону України «Про державні гарантії захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» та вищезазначених рішень Конституційного Суду України, розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначеннями пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Таким чином, оскільки право на пенсійне забезпечення для осіб, які звільнені у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, при досягненні ними в майбутньому 45 років та наявності вислуги 15 років, було встановлено п. 11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей», чинного на момент звільнення позивача, а отже, зазначена норма зберігає юридичну силу як для позивача так і для відповідачів.

Така позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 06.02.2012 у справі № 21-322а11 та від 01.07.2014 у справі № 21-244а14.

Оскільки станом на момент звернення за призначенням пенсії позивачу виповнилось 45 років, він має вислугу років понад 15 років, тому останній має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

До такого правового висновку дійшов також і Дзержинський районний суд м. Харкова у постанові від 25.05.2017 та Харківський апеляційний адміністративний суд у постанові від 11.10.2017 по справі № 638/2398/17.

Згідно частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та встановлені обставини, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про визнання протиправною відмови Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до пункту 11 Закону України від 15.06.2004 № 1763-ІV «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, та про зобов`язання Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України надати Харківському обласному військовому комісаріату всі необхідні документи, у тому числі розрахунок вислуги років ОСОБА_1 у Збройних Силах України, для підготовки та спрямування до пенсійного органу необхідних документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Детярівська, 19) в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), відповідно до статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до пункту 11 Закону України від 15.06.2004 № 1763-ІV «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби.

3. Зобов`язати Кадровий центр Сухопутних військ Збройних Сил України (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Детярівська, 19) надати Харківському обласному військовому комісаріату всі необхідні документи, у тому числі розрахунок вислуги років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) у Збройних Силах України, для підготовки та спрямування до пенсійного органу необхідних документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Детярівська, 19) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 736,40 грн сплаченого судового збору.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук