Справа № 420/11086/20
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій щодо проведення перерахунку довічного утримання, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач з урахуванням уточнення позовних вимог просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а саме : лист начальника управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Родіної Олени Рудольфівни від 04.08.2020 року за №12248/03-16 «Щодо перевірки ( ОСОБА_1 ) пенсійної справи» про те, що стаж позивача на посаді судді складає 20 років 9 місяців та відповідно до ст.142 Закону №1402 щомісячне довічне грошове утримання має виплачуватися у розмірі 50% суддівської винагороди;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року у розмірі 90% (дев`яносто відсотків) без обмеження граничного розміру його суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Одеській області від 27.02.2020 № 5-566/20 - 100896 гривень, з урахуванням підвищення щомісячного довічного грошового утримання на підставі ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», без обмеження граничного розміру, з урахуванням фактично проведених виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання з 19 лютого 2020 року у розмірі 90% (дев`яносто відсотків) без обмеження граничного розміру його суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Одеській області від 27.02.2020 № 5-566/20 - 100896 гривень, з урахуванням підвищення щомісячного довічного грошового утримання на підставі ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» без обмеження граничного розміру, з урахуванням фактично проведених виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, протягом 15 днів після набрання рішенням суду по адміністративній справі №420/11086/20 законної сили, надати Одеському окружному адміністративному суду звіт про виконання судового рішення.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно переглянув його стаж роботи, що надавав йому право на відставку та одержання довічного щомісячного грошового утримання, який відповідно до Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 в адміністративній справі № 497/2273/13-а становить 26 років 6 місяців і 12 днів, відповідач мабуть вважає, що він становить лише 20 років 9 місяців і 3 дні - тільки робота на посаді судді.

Позивач вважає, що така дія відповідача є протиправною, оскільки відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 в адміністративній справі № 497/2273/13-а стаж роботи позивача, що дає йому право на відставку та одержання довічного щомісячного грошового утримання суду, становить 26 років 6 місяців і 12 днів (20 років 9 місяців і 3 дні - робота на посаді судді; 2 роки і 5 місяців - половина строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова; 3 роки 5 місяців і 9 днів - військова служба).

Згідно з ч. 4 п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на момент їх призначення. Відповідно до ч. 7 ст. 13 цього ж Закону судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства. Органи державної влади, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Позивач стверджує, що таким чином його стаж роботи, що надає право на відставку та одержання довічного щомісячного грошового утримання, а в даний час - право на перерахунок названого утримання, становить 26 років 6 місяців і 12 днів, а тому твердження відповідача про те, що після перевірки пенсійної справи щомісячне грошове утримання суддів у відставці йому перераховано виходячи з 50% суддівської винагороди у зв`язку з переглядом його стажу роботи на посаді судді є необґрунтованим та протиправним.

Позивач зазначає, що підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці змінною величиною є лише розмір складових суддівської винагороди (посадовий оклад та доплати до нього за вислугу років, перебування на адміністративній посаді судді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці), а відносно позивача, це посадовий оклад і розмір доплати за вислугу років.

Крім цього, позивач зауважив, що перерахунок та виплата йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці мають бути проведені у розмірі 90 %, без обмеження граничного розміру від суддівської винагороди, вказаної в довідці № 5-566/20, виданої ТУ ДСА України в Одеській області 27.02.2020, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що заперечення, які відповідач навів у відзиві на позовну заяву, не визнає і вважає, що вони підлягають відхиленню, оскільки рішення Верховного Суду від 01.11.2018 по зразковій справі № 0640/3835/18 не має відношення до розгляду позову до відповідача по справі. Також, твердження відповідача про те, що на теперішній час бюджет Пенсійного фонду України є дефіцитним, а в Державному бюджеті України відсутні кошти на фінансування перерахунків пенсії/грошового утримання особам, які працювали на посадах судді, позивач вважає недоречним, оскільки його вимога ґрунтується на чітких законодавчих положеннях.

Позивач, також, звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує проти вимоги відносно відповідача щодо протиправного перегляду ним стажу роботи позивача.

(б) Позиція відповідача

17.11.2020 відповідач до суду надав відзив на адміністративний позов в якому заперечував проти позовних вимог, вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначив, що за наявності підстав для перерахунку грошового утримання судді у відставці, застосуванню підлягає відсоток саме 50, адже ст. 142 Закону № 1402 передбачено, що саме такий розмір для застосування. Судом має бути враховано, що зміни набули чинності з 30.09.2016 і повинні застосовуватись до тих осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення (перерахунок) грошового утримання після 30.09.2016.

Розмір грошового утримання позивача визначається на підставі норми в редакції вищезазначеного закону, що діє на момент проведення відповідного перерахунку.

Щодо обмеження розміру грошового утримання позивача максимальним розміром заробітної плати та рішення відповідача щодо застосування при розрахунку грошового утримання, відповідач зазначає, що необхідно застосовувати п.п.4 п.1. ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

08.12.2020 відповідач подав до суду заперечення, в якому зауважує, що законодавцем диференційовані умови пенсійного забезпечення суддів в залежності від обставин, за яких вони виходили у відставку. Період навчання та проходження військової служби зараховано до загального страхового стажу, а спеціальний стаж є вужчою категорією за загальний стаж, а тому підстав зараховувати такий стаж до стажу судді законодавець не знаходить, тому виходячи з наведеного та наданих документів, позивач не має необхідних підстав перерахунку стажу судді.

18.02.2021 відповідач надав до суду відзив на уточнення позову, у якому зазначає, що задоволення вимог ОСОБА_1 призведе до нецільового використання коштів Пенсійного фонду України та суперечитиме нормам чинного законодавства.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

27.10.2020 суд ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

17.12.2020 суд ухвалою здійснив перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 22.02.2021 о 10 год. 45 хв.

22.02.2021 суд відклав розгляд справи для надання можливості позивачу реалізувати своє право на надання відповіді на відзив та призначив наступне судове засідання на 31.03.2021 о 10 год. 30 хв.

31.03.2021 суд закрив підготовче провадження та задовольнив клопотання представника позивача про продовження розгляду справи по суті в порядку письмового провадження по справі.

IV. Обставини, встановлені судом

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI позивачу, як судді у відставці Болградського районного суду Одеської області, рішенням управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області 27.05.2013 було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 16.05.2013.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 по справі № 497/2273/13-а, яка набрала законної сили, на управління ПФУ в Болградському районі Одеської області покладено зобов`язання здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 03.06.2013 у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді у відставці з урахуванням підвищення щомісячного довічного грошового утримання на підставі ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» буз обмеження граничного розміру.

Відповідач виконав постанову Одеського апеляційного адміністративного суду та щомісячно нараховував та виплачував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді, без обмеження граничного розміру.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Болградським РВУ Одеської області 12.05.2000.

19.02.2020 змінився розмір складових суддівської винагороди, яку отримує повноважний суддя, відносно позивача - посадовий оклад та доплата за вислугу років.

27.02.2020 ТУ ДСА України в Одеській області видали довідку № 5-566/20 «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», відповідно до якої відносно позивача змінився розмір посадового окладу та доплати за вислугу років.

06.03.2020 позивач подав довідку відповідачу, а також заяву про проведення перерахунку та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

10.03.2020 відповідач розглянув заяву та ухвалив рішення № 15, яким відмовив позивачу у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду від 27.02.2020 № 5-566/20.

20.03.2020 позивач звернувся в Окружний адміністративний суд з позовною вимогою до відповідача (справа № 420/2610/20), в якій позивач не вказував свою вимогу до відповідача щодо відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки відповідача свої рішенням № 15 від 10.03.2020 права позивача щодо відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на той час не порушив. На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі № 420/2610/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, на відповідача покладено зобов`язання провести перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Одеській області від 27.02.2020 № 5-566/20 - 100896, з урахуванням фактично проведених виплат.

26.08.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою провести перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 у розмірі 90% його суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Одеській області від 27.02.2020 № 5 -566/20.

31.08.2020 відповідач розглянув заяву позивача і відмовив у її задоволенні, посилаючись на перевірку його пенсійної справи, після проведення якої відповідач перерахував щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці, виходячи із 50% суддівської винагороди у зв`язку з переглядом стажу роботи на посаді судді.

V. Джерела права та висновки суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.ст. 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

У відповідності до частини четвертої статті 142 вказаного Закону у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з ч. 5 ст. 142 Закону № 1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

При цьому, згідно з пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, Законом України від 16.10.2019 № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, суд зазначає, що згідно рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Також, в Конституційний Суд України у Рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Суд зазначає, що дана справа підпадає під ознаки типової адміністративної справи № 620/1116/20, яка розглянута Верховним Судом 16.06.2020, відтак підлягає врахуванню судом.

За правовим висновком Верховного Суду, сформульованим у рішенні від 16.06.2020 року по зразковій справі № 620/1116/20 (Пз/9901/5/20), у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно положень Закону № 2453-VI, наявне право (підстава) права (підстави) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України №1402-VIII.

Для застосування розміру 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає підстав, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI.

Однак, з 18.02.2020 року (з моменту проголошення Рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року) Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання, втратив чинність.

Діючим Законом, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання.

Неможливо використовувати для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно складові, які передбаченні для різних формул обрахунку грошового утримання.

Таким чином, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, суд робить висновок про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом № 1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом № 2453-VI.

Так, позивач у своєму позові просить здійснити перерахунок грошового утримання судді у відставці на підставі частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII, якою передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вищевказана норма неконституційною не визнавалась.

При цьому суд зауважує, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення ст.22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону від 07.07.2010 року №2453-VI.

Суд зазначає, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, та до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково з різних законів.

Повертаючись до обставин справи суд встановив, що стаж роботи, що надавав йому право на відставку та одержання довічного щомісячного грошового утримання, який відповідно до Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 р. в адміністративній справі № 497/2273/13-а становить 26 років 6 місяців і 12 днів.

Так, враховуючи зазначені вище положення частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 №1402-VІІІ, позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків (20 років роботи) + 12 відсотків (6 років роботи на посаді судді понад 20 років х 2).

26.08.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою провести перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 у розмірі 90% його суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Одеській області від 27.02.2020 № 5 -566/20.

31.08.2020 відповідач розглянув заяву позивача і відмовив у її задоволенні, посилаючись на перевірку його пенсійної справи, після проведення якої відповідач перерахував щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці, виходячи із 50% суддівської винагороди у зв`язку з переглядом стажу роботи на посаді судді.

З урахуванням вищевикладеного суд робить висновок, що відповідач протиправно рішенням викладеним у листі за №12248/03-16 від 04.08.2020 р. переглянув стаж роботи позивача на посаді судді та встановив, що його стаж становить 20 років 9 місяців та відповідно до ст. 142 Закону №1402 щомісячне довічне грошове утримання має виплачуватись у розмірі 50% суддівської винагороди (т.2 а.с.112).

Таким чином, рішення відповідача від 04.08.2020 р. викладене у листі за №12248/03-16 є протиправним та належить до скасування.

Крім того, суд зазначає, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Болградським РВУ Одеської області 12.05.2000.

Відповідно до абз.4 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, при перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці позивачу відповідач повинен враховувати абз.4 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії без обмеження її максимального розміру, суд вважає зазначену позовну вимогу передчасною, оскільки відповідач ще не здійснив перерахунок та виплату пенсії позивачу, а відтак відсутні докази того, що при проведенні такого перерахунку пенсія позивача буде обмежена максимальним розміром.

У випадку, якщо позивач за результатом вчиненого відповідачем, на підставі рішення суду у вказаній справі, перерахунку буде незгоден з нарахованою до сплати сумою пенсії у зв`язку із обмеженням максимальним розміром, він не позбавлений права звернутися до суду із відповідним позовом.

Враховуючи викладене суд робить висновок, що в цій частині вимог позов не належить до задоволення.

Для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання з 19 лютого 2020 року у розмірі 62 % для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Одеській області від 27.02.2020 № 5-566/20 - 100896 гривень, з урахуванням підвищення щомісячного довічного грошового утримання на підставі ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням фактично проведених виплат.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту права позивача є належним та достатнім в даному випадку.

Вирішуючи питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення .

Отже, суд вирішує питання про встановлення судового контролю з метою надання учасникам справи додаткових гарантій виконання судового рішення.

Суд вважає необхідним вжити заходи судового контролю шляхом зобов`язання відповідача надати в місячний строк з дня набрання законної сили рішення за результатами розгляду даної адміністративної справи звіт про виконання рішення по справі №420/11086/20 до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд робить висновок про часткове задоволення позовних вимог.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

VI. Судові витрати

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору в порядку ст. 5 Закону України «Про судовий збір», питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а саме: лист начальника управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Родіної Олени Рудольфівни від 04.08.2020 року за №12248/03-16 «Щодо перевірки ( ОСОБА_1 ) пенсійної справи» про те, що стаж позивача на посаді судді складає 20 років 9 місяців та відповідно до ст.142 Закону №1402 щомісячне довічне грошове утримання має виплачуватися у розмірі 50% суддівської винагороди.

3.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року у розмірі 62% його суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Одеській області від 27.02.2020 № 5-566/20 - 100896 гривень, з урахуванням підвищення щомісячного довічного грошового утримання на підставі ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням фактично проведених виплат.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання з 19 лютого 2020 року у розмірі 62% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Одеській області від 27.02.2020 № 5-566/20 - 100896 гривень, з урахуванням підвищення щомісячного довічного грошового утримання на підставі ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням фактично проведених виплат.

5. У решті позовних вимог відмовити.

6. Встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання рішенням у справ №420/11086/20 законної сили.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83

Суддя О.Я. Бойко