Справа № 201/8939/18
Суддя: Кошля А. О.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/8939/18
Провадження №2а/932/167/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК РА Ї Н И

19 квітня 2021 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровськ у складі головуючого судді Кошлі А.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ворони Артема Миколайовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови серія ЕАВ №528552 від 10.08.2018, -

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 серпня 2018 року він керуючи автомобілем Toyota Auris д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись по вул. Набережна Заводська в м. Дніпро був зупинений інспектором поліції Вороною А.М. у зв`язку з не виконанням вимог знаку рух праворуч. Після чого, він визнав вину, пояснивши, що нещодавно працює в Дніпрі, а на цій місцевості вперше, тому не помітив дорожній знак. Співробітник поліції враховуючи, що не було створено аварійної ситуації вирішив винести усне зауваження без складання постанови. Але після перевірки документів відповідач повідомив, що порушено п.31.3б ПДР України та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП. З даною постановою позивач не погоджується, оскільки він керував легковим службовим автомобілем, власником якого є юридична особа ТОВ «Перша Лізингова Компанія» і використовується виключно в службових цілях для обслуговування господарської діяльності товариства. При цьому наявних ознак того, що автомобіль використовується як таксі, або здійснював перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку не мав та ніколи не використовувався в таких цілях.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки складена постанова відповідає вимогам встановленим п.5 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. В основу прийнятого відповідачем рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання відносно нього оскаржуваної постанови були покладені фактичні дані у вигляді відеозапису із фіксацією вчиненого позивачем правопорушення. З огляду на зазначене вважає викладені вимоги позивача безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами.

Представником третьої особи Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області було надано письмові пояснення, мотиви яких є аналогічними до відзиву інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ворони А.М.

Суд дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою серії ЕАВ №528552 від 10.08.2018 ОСОБА_1 10.08.2018 о 17:11:18 у м. Дніпро по вул. Набережна Заводська, 94 не виконав вимог знаку рух праворуч , здійснивши рух прямо. При перевірці виявилась відсутність тех. огляду 4420, чим порушив п.31.3.б ПДР, експлуатація транспортного засобу, що не пройшов обов`язковий технічний контроль та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом який своєчасно не пройшов технічний контроль.

Позивач пояснив, що даний автомобіль обов`язковому технічному огляду не підлягає, оскільки автомобіль використовується у діяльності підприємства в службових цілях.

Відповідно до п. 31.3 (б) Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Аналіз вищевказаної норми закону вказує на вичерпний перелік транспортних засобів, що підлягаю обов`язковому проходженню технічного контролю.

Із пояснень позивача та матеріалів справи убачається, що автомобіль Toyota Auris д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за ТОВ «Перша лізингова компанія», використовується підприємством виключно в цілях його обслуговування, що не пов`язано із використанням з метою передбаченою ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

У спростування пояснень позивача відповідачем суду не було надано будь яких доказів та фактичних даних на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у тому числі доказів, які б ґрунтувалися на показаннях технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Проте, представником відповідача не було надано доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова також не містить посилань на докази, що підтверджують вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови належним чином, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, викладені в ній дані не підтверджені належними доказами. Будь-які інші докази про наявність вини позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 69, 71, 77, 162, 243-246, 250 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ворони Артема Миколайовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови серія ЕАВ №528552 від 10.08.2018 задовольнити.

Скасувати постанову старшого лейтенанта поліції 3 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області серії ЕАВ №528552 по справі про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2018 року складену відносно ОСОБА_1 та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О. Кошля