Справа № 815/6442/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 815/6442/14

адміністративне провадження № К/9901/13708/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, керівника Одеської обласної прокуратури, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій та наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської обласної прокуратури та її керівника, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Одеської області від 23 жовтня 2014 року №2517к про його звільнення з посади заступника начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області-начальника організаційно-методичного відділу; поновити його на рівнозначній посаді заступника начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року до часу поновлення на посаді.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Прокуратури Одеської області від 23 жовтня 2014 року № 2517к про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області начальника організаційно-методичного відділу. Поновлено позивача на посаді заступника начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області начальника організаційно-методичного відділу з 24 жовтня 2014 року. Стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 жовтня 2014 року по день фактичного поновлення на посаді.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року змінено рішення суду першої інстанції, шляхом викладення абзацу 4 резолютивної частини у новій редакції: «Стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 жовтня 2014 року по 23 березня 2021 року у сумі 2 375 361,76 грн. Вказана сума зазначена без відрахування сум податків і зборів». В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року залишено без змін.

14 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити резолютивну частину оскаржуваного судового рішення та стягнути з відповідача на його користь 3 956 101,07 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Предметом спору у цій справі є правомірність рішення про звільнення особи з посади прокурора відповідно до Закону України «Про очищення влади».

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що позивач працював прокурором, що у значенні Закону України «Про запобігання корупції» (норми якого були чинними на час розгляду справи судом першої інстанції), передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що підставою касаційного оскарження заявником зазначено недотримання судом норм матеріального та порушення ним норм процесуального права. Зокрема, ОСОБА_1 посилається на те, що судом неправильно застосовано норми Закону України «Про прокуратуру», Кодексу законів про працю України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 та не враховано постанови Кабінету Міністрів України, якими урегуловані питання оплати праці прокурорів у 2017 - 2020 роках. Водночас, підстав передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, із зазначенням норми права неправильного застосування судом апеляційної інстанції, заявник не виклав, а лише зазначив приклади судових справ, висновки Верховного Суду в яких необхідно, на його думку, застосувати під час обчислення розміру середнього заробітку. Інші аргументи касаційної скарги зводяться до незгоди з розміром нарахованної суми та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, керівника Одеської обласної прокуратури, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій та наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко