Справа № 360/1485/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1485/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Юрія Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Юрія Анатолійовича (далі приватний виконавець або відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» або третя особа), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 18.03.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. у виконавчому провадженні № 64328338 при примусовому виконанні виконавчого напису № 62609, виданого 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 35267,53 грн, витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 669,00 грн та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3526,75 грн.

В обґрунтування пред`явленого позову зазначено таке.

24.03.2021 за місцем роботи в КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» позивачем було отримано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 18.03.2021 року по ВП № 64328338 про звернення стягнення на заробітну, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Дана постанова була винесена приватним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого напису від 05.10.2020 № 62609, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 35 267,53 грн. Також, даною постановою приватного виконавця додатково стягнуто з позивача витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 669,00 грн та основну винагороду приватного виконавця у розмірі З 526,75 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 39 463,28 грн.

Позивач вважає, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. прийнято до виконання виконавчий напис нотаріуса не за місцем його проживання, перебування, як боржника, чим порушено вимоги статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із чим, на його думку, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2021 року є протиправною та підлягає скасуванню з огляду на наступне.

З реєстру виконавчих проваджень позивачу стало відомо, що виконавче провадження № 64328338 відкрито приватним виконавцем Мельник Ю.А. 01.02.2021. Як вбачається із постанови від 18.03.2021 року боржником визначено ОСОБА_2 , хоча згідно свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 від 18.02.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб та змінено прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Більш того, у вище згаданій постанові зазначено дві адреси боржника: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Позивач зауважує, що ніколи не була в м. Києві навіть проїздом та не має там ніякого майна, а за адресою АДРЕСА_2 , взагалі ніколи не була зареєстрована.

Отже, позивач до прийняття виконавчого напису від 05.10.2020 № 62609, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А., а також прийняття постанови від 18.03.2021 про звернення стягнення на заробітну, пенсію, стипендію та інші доходи боржника змінив прізвище, здійснював трудову діяльність та отримує дохід у м. Сєвєродонецьку Луганської області з квітня 2019 року. До моменту отримання за місцем роботи копії постанови приватного виконавця від 18.03.2021 ВП № 64328338, позивачу взагалі нічого не було відомо ні про наявність виконавчого напису, ні про відкрите виконавче провадження, у якому він є боржником.

Оскільки місце проживання та місце роботи позивача, а також майно не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Мельник Ю.А. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, виконавчий документ у виконавчому провадженні № 64328338 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Ухвалою суду від 31.03.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с.23-24).

Ухвалою суду від 12.042021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», розгляд справи призначено у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України (а.с.29-30).

Відповідачем 15.04.2021 через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено таке (а.с.35-37).

19.01.2021 ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» звернулося до приватного виконавця із заявою № 20104959 від 22.01.2021 року про примусове виконання рішення, в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 62609 від 05.10.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_2 , коштів у розмірі 35 267,53 грн.

У відповідності до ст. ст. 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» 01.02.2021 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64328338.

У своїй заяві стягувач також зазначив, що у випадку встановлення доходу боржника, звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового виконання звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.

Керуючись ст. ст. 48, 68 Закону України «Про виконавче провадження», з дотриманням встановлених строків, приватним виконавцем було направлено запити до Фіскальної служби України задля здійснення перевірки майнового стану боржника.

01.02.2021 від Державної фіскальної служби України було отримано відповідь на запит та встановлено, що ОСОБА_1 отримує дохід від Комунального підприємства "Сєвєродонецьктеплокомуненерго".

На підставі отриманої інформації, приватним виконавцем 18.03.2021 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Таким чином, у зв`язку з отриманням регулярного доходу боржником, що підтверджується відповіддю, наданою Державною Фіскальною службою України, приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2021, що відповідає чинним нормам діючого законодавства.

Правове обґрунтування боржником (позивачем) позовної вимоги про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника зводиться до посилання на норми статей Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють порядок прийняття виконавчих документів до виконання та відкриття виконавчого провадження.

Відповідач зауважує, що за приписами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Частиною 1 ст. 24 вказаного Закону визначено, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження» (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Частинами 2, 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. З Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчі написи нотаріусів.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження.

19.01.2021 ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» звернулося до приватного виконавця із заявою № 20104959 від 22.01.2021 про примусове виконання рішення, в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 62609 від 05.10.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_2 , коштів у розмірі 35 267,53 гривень.

При цьому, у виконавчому написі № 62609 від 05.10.2020, виданому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вказано місце проживання боржника - ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 ,

Тобто, виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника - ОСОБА_1 , знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва.

Більш того, в заяві про примусове виконання рішення стягувачем також зазначена інформація, що вказана у виконавчому написі, а саме, що місцем проживання боржника - ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 .

При прийнятті виконавчого документа до виконання приватним виконавцем було перевірено виконавчий напис на відповідність вимог, передбачених ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», жодних порушень у відповідності до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не виявлено, в результаті чого прийнято виконавчий документ на виконання.

Зазначення у виконавчому написі № 62609 від 05.10.2020, виданому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., серед іншого, місце проживання чи перебування фізичної особи - боржника відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» є обов`язковою вимогою до виконавчого документа.

На час вирішення даного судового спору виконавчий напис № 62609 від 05.10.2020 є чинним та таким, що позивачем у судовому порядку не оскаржується.

Таким чином, виконавчий напис нотаріуса слугував підставою для відкриття спірного виконавчого провадження.

Оскільки до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. надійшов виконавчий документ - виконавчий напис № 62609 від 05.10.2020, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживания на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративнотериторіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговувані« та соціального захисту, військові частини.

При цьому, вищезазначені норми вказують, що місце реєстрації не є підтвердженням того, що особа проживає за даною адресою, а отже, адреса, яка зазначена в паспорті боржника, саме АДРЕСА_4 , не є підтвердженням того, що ОСОБА_1 проживала на день відкриття виконавчого провадження саме в Луганської області, адже норми законодавства вказують на те, що громадяни України мають право вільно пересуватися по території України та вільного вибору місця проживання.

Таким чином, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Проте ні стягувач, ні виконавець не можуть зобов`язати боржника зареєструвати чи перереєструвати адресу свого місця проживання у разі розбіжностей між фактичною та зареєстрованою адресами.

Правове обгрунтування позовної вимоги щодо скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника із посиланням на норми статей Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють порядок прийняття виконавчих документів до виконання та відкриття виконавчого провадження, не можуть слугувати достатньою правою підставою для скасування оскаржуваної у даній справі постанови, оскільки вони жодним чином не регулюють порядок прийняття такої постанови та не свідчать про законність або незаконність її винесення приватним виконавцем.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа правом надання пояснень не скористалась.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не прибули, позивачем надано заяву від 15.04.2021 про розгляд справи за її відсутності.

За приписами частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з 22.05.2018 місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 8-10).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виконавчим комітетом Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 18.02.2014 зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно з інформаційною довідкою з Єдиного реєстру приватних виконавців України від 24.03.2021 № 0324 Мельник Юрій Анатолійович є приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, посвідчення приватного виконавця від 05.03.2020 № 0469, офіс приватного виконавця: 02094, місто Київ, вулиця Поправки Юрія, 6, офіс 16 (а.с.20).

19.01.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» звернулося до приватного виконавця Мельник Ю.А. із заявою № 20104959 від 22.01.2021 (вх. № 2158 від 29.01.2021) про примусове виконання рішення, в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 62609 від 05.10.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з боржника, яким е ОСОБА_2 , коштів у розмірі 35 267,53 грн (а.с.38, 41 зворотній бік).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. від 01.02.2021 відкрито виконавче провадження № 64328338 з примусового виконання виконавчого напису № 62609 від 05.10.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 35267,53 грн. Одночасно постановою від 01.02.2021 ВП № 64328338 стягнуто з боржника основну винагороду в сумі 3526,75 грн та витрати виконавчого провадження (а.с.45-49).

Дослідженням постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.02.2021 ВП № 64328338 встановлено, що в ній вказано такі адреси боржника: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 (а.с.45-46).

Постановою приватного виконавця від 18.03.2021 ВП № 64328338 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, з урахуванням зміни прізвища боржника внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість прізвища: ОСОБА_2 зазначено прізвище: ОСОБА_3 (а.с.55-56).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. від 18.03.2021 ВП № 64328338 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_6 , що отримує дохід в КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» (93412, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, просп. Косионавтів, буд. 9А) (а.с.12-13, 57).

Не погоджуючись із зазначено постановою приватного виконавця від 18.03.2021 ВП № 64328338, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.02.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) та Законом України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).

За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII (тут і надалі посилання на норми Закону № 1404-VIII наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII регламентовано, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Абзацом другим частини першої статті 19 Закону № 1404-VIII встановлено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1404-VIII виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (частина четверта статті 48 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною другою статті 56 Закону № 1404-VIII арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина третя статті 56 Закону № 1404-VIII).

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частина четверта статті 56 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону № 1404-VIII).

Статтею 73 Закону № 1404-VIII визначено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Частиною першою статті 25 Закону № 1403-VIII (тут і надалі посилання на норми Закону № 1403-VIII наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону № 1403-VIII приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (частина шоста статті 25 Закону № 1403-VIII).

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон № 1404-VIII визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність, відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх примусового виконання. Після відкриття виконавчого провадження приватний виконавець може вчиняти виконавчі дії на всій території України.

Таким чином, місце виконання виконавчих документів законодавцем безпосередньо пов`язано з місцем проживання, перебування боржника або місцезнаходженням майна боржника.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 804/6996/17.

Також, спираючись на цільове тлумачення норми статті 24 Закону № 1403-VIII у системному зв`язку з іншими положеннями зазначеного Закону, конструкцію «місце проживання, перебування» боржника можна пояснити тим, що виконавчі дії мають провадитися з урахуванням (в межах) дійсного/фактичного місця проживання боржника. Тобто «примусове виконання» рішень має бути певним чином «наближеним», прив`язаним до місця проживання/перебування боржника, що, окрім іншого, дасть змогу останньому (чи принаймні створить йому відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасника виконавчого провадження (як-от: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення).

Окрім того, здійснення виконавчих дій саме за місцем проживання/перебування боржника обумовлюється також змістом цих дій. Йдеться про примусове виконання рішення, відповідно (встановлені) засоби й способи досягнення потрібного результату (належного виконання рішення) можна охарактеризувати як жорсткі стосовно боржника, адже виконавець зобов`язаний вживати всіх радикальних заходів для того, щоб рішення було виконано, позаяк пріоритет у цій процедурі мають інтереси стягувача.

Приміром, якщо йдеться про рішення майнового характеру, то звертається стягнення на майно боржника (у першу чергу - на кошти та інші цінності, за їх відсутності чи недостатності - на нерухоме майно (стаття 48 Закону № 1404-VIII). Поряд з тим, за заявою стягувача виконавець може одразу звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (якщо сума стягнення не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати; стаття 68 Закону № 1404-VIII).

Якщо узагальнити весь спектр виконавчих дій/рішень виконавця, можна виснувати, що вони відбуваються «навколо» боржника і його майна, що дає розуміння, чому «місце виконання рішення» законодавець «прив`язав» до місця проживання, перебування боржника. Подібним чином можна пояснити опосередкованість місця виконання рішення місцезнаходженням майна боржника, на яке можна звернути стягнення (за рішеннями майнового характеру).

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 380/4450/20.

Суд погоджується з тим, що приватний виконавець не має обов`язку перевіряти вірогідність відомостей, які зазначено у виконавчому документі. Водночас, приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (частина друга статті 4 Закону № 1403-VIII), повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності (частина перша статті 4 Закону № 1403-VIII).

Закріплені в статті 4 Закону № 1403-VIII засади діяльності, зокрема, приватного виконавця вимагають діяти добросовісно, що, окрім іншого, вимагає від нього більш вдумливого і ретельно виваженого підходу до виконання своїх професійних обов`язків.

Згідно із матеріалами справи, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А., 01.02.2021 від Державної фіскальної служби України було отримано відповідь на запит та встановлено, що ОСОБА_1 отримує дохід від Комунального підприємства "Сєвєродонецьктеплокомуненерго" (93412, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, просп. Косионавтів, буд. 9А), на підставі чого 18.03.2021 було винесено оскаржувану позивачем постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Частиною першою статті 190 Цивільного кодексу України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (частина перша статті 179 Цивільного кодексу України).

Суд зауважує, що відповідачем не надано до матеріалів справи доказів отримання позивачем будь-яких інших видів доходів саме у м. Києві. При цьому, згідно із довідкою з місця роботи позивача від 08.07.2020 № 91-к, ОСОБА_6 з 13.07.2020 працює сторожем (змінним) дільниці з транспортування теплової енергії тепловими мережами за основним місцем роботи (м.Сєвєродонецьк) , а з 18.04.2019 по 28.12.2019 працювала в Головному управлінні юстиції у Луганській області, та з 06.02.2020 по 07.07.2020 - Східному міжрегіональному управлінні міністерства юстиції (м.Харків) прибиральницею службових приміщень Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори згідно даних трудової книжки позивача (а.с.14-19). Згідно паспорта ОСОБА_6 , зареєстрованим місцем проживання боржника з 22.05.2018 є: АДРЕСА_4 .

Отже, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А., який сам встановив, що позивач отримує грошові кошти виключно від підприємства, місцезнаходженням якого є м. Сєвєродонецьк Луганської області, в порушення частин першої-другої статті 25 Закону № 1403, без наявності законних підстав, прийняв до виконання виконавчий документ відносно позивача, не за місцем виконання якого відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах міста Києва його виконавчий округ.

Як наслідок, відповідач без наявності законних підстав виніс оскаржувану постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_6 , що спростовує позицію відповідача стосовно відсутності порушень з його боку положень Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", оскільки, за помилковою позицією відповідача, майно боржника (грошові кошти) перебуває у м. Києві.

Отже, матеріалами справи підтверджено вчинення відповідачем у спірних правовідносинах виконавчих дій не за місцем проживання, перебування, роботи або місцезнаходженням майна боржника, а тому спірна постанова прийнята відповідачем не на підставі та не у спосіб, визначений законом.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням зазначеного, суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є підставою для задоволення заявлених вимог, а інші доводи не впливають на вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даному випадку судом встановлені обставини, які свідчать про обґрунтованість заявлених вимог про визнання протиправним та скасування оскаржуваної постанови.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 908,00 грн судового збору (арк. спр. 7).

У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі суд дійшов висновку, що всі судові витрати в сумі 908,00 грн, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Юрія Анатолійовича (02094, м.Київ, вул.Юрія Поправки, 6, оф.16), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (01033, м.Київ, вул. Саксанганського, буд. 14, оф. 301, ) про протиправною та скасування постанови, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Юрія Анатолійовича від 18.03.2021 ВП № 64328338 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Юрія Анатолійовича на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.Є. Петросян