Справа № 640/12641/20
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенка Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного суду міста Києва про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дарницького районного суду міста Києва, в якому просив визнати протиправною відмову Дарницького районного суду міста Києва надати інформацію на запит ОСОБА_1 від 08.05.2020 та зобов`язати Дарницький районний суд міста Києва надати запитувану інформацію.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що запитувана позивачем інформація не стосується безпосереднього відправлення правосуддя, оскільки оприлюднення/неоприлюднення текстів судових рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також проведення судового засідання у закритому режимі - це владні управлінські функції, а тому інформація стосовно реалізації цих функцій охоплюється поняттям публічної інформації і надається відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.05.2020 ОСОБА_1 направив засобами електронного зв`язку на електронну адресу запит на публічну інформацію, в якому просив Дарницький районний суд міста Києва повідомити наступну інформацію, а саме:

1) яка причина, що рішення не оприлюднене у реєстрі судових рішень;

2) чи проводилось судове засідання у справі № 753/11968/17 у закритому режимі?

3) вказати прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка при надсиланні копії рішення у Реєстр поставила позначку про розгляд справи у закритому засіданні?

4) чи знято цю позначку на даний момент?

5) чи є постанова у справі № 753/11968/17 у вільному доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень?

6) вказати прізвище, ім`я, по-батькові особи щодо якої розглядалась ця справа.

12.05.2020 на електронну адресу від Державної судової адміністрації України було надіслано за належністю інформаційний запит ОСОБА_1 від 08.05.2020 в частині п.1-2 запиту.

Листом від 22.05.2020 вих. №5/350/2020 Дарницький районний суд міста Києва в частині інформації, розпорядником якої є суд, а саме, щодо п.1-2 запиту, повідомив, що запитувана інформація не є публічною у розмінні вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», а враховуючи те, що запитувана інформація стосується безпосередньо ходу розгляду судової справи, а заявником не надано жодних підтверджуючих доказів того, що він є учасником справи № 753/11968/17, у наданні запитуваної інформації судом було відмовлено.

Вважаючи відмову протиправною, а своє право на доступ до публічної інформації обмеженим, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що інформація, яка була отримана чи створена при здійсненні судочинства має інший режим використання, що закріплено у відповідному процесуальному законодавстві - Кримінально-процесуальному, Цивільному процесуальному кодексі, Кодексі адміністративного судочинства України і не є предметом регулювання Закону України «Про доступ до публічної інформації», а зацікавлені особи - учасники процесу мають право у передбачений відповідним процесуальним законом спосіб отримувати необхідну інформацію по справі. Так суд, інформацію про причини не оприлюднення судового рішення у реєстрі судових рішень та чи здійснювався розгляд судової справи № 753/11968/17 у закритому режимі, розцінює останню як таку, що пов`язана із відправленням правосуддя, у зв`язку з чим, відповідачем правомірно було відмовлено у задоволенні запиту на публічну інформацію.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.3 цього Закону, право на доступ до публічної інформації гарантується:

1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Статтею 4 Закону №2939-VI передбачено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до ст.5 Закону №2939-VI, доступ до інформації забезпечується, зокрема шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі ст.12 Закону №2939-VI, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1, 2, 4, 5 ст.19 цього Закону, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Статтею 20 та 21 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Інформація на запит надається безкоштовно.

Відповідно до ст.22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Так, питання, які запитувач порушує в запиті на публічну інформацію є предметом регулювання статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 9 Закону №3262-IV.

Кодекс адміністративного судочинства України регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході судового провадження.

Доступ осіб, які беруть участь у розгляді справи, та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов`язки, до інформації, створеної (одержаної) у ході судового провадження, до судових рішень забезпечується у порядку, встановленому процесуальним законодавством, з урахуванням передбачених нормами Закону України «Про доступ до судових рішень» особливостей.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновків, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати та/або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі здійснення ним своїх владних управлінських функцій. У подальшому володіти цим продуктом може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

Незалежно від наявності у розпорядника інформації статусу суб`єкта владних повноважень, спори з приводу оскарження його рішень, дій чи бездіяльності є публічно-правовими і на них поширюється юрисдикція адміністративних судів, проте, за обов`язкової умови, що запитувана у нього інформація є публічною у розумінні Закону.

Так, в обґрунтування своїх вимог, апелянт зауважує, що згідно з п. 4.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» №10 від 29 вересня 2016 року запити про надання інформації про суд, який розглядає справу, сторін спору та предмет позову, дату надходження позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення, стадії розгляду справи, місце, дату і час судового засідання, рух справи з одного суду до іншого можуть адресуватися до суду як установи. Зазначена інформація, відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є відкритою та підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному веб-сайті судової влади України, крім випадків, установлених законом.

Натомість, як вбачається зі змісту електронного запиту на публічну інформацію позивача від 08.05.2020, інформація, яку просить надати позивач, пов`язана саме із особливостями відправлення правосуддя у справі № 753/11968/17.

При цьому, згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» №10 від 29 вересня 2016 року Процесуальні закони (Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України) регламентують спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході (досудового) судового провадження.

Доступ осіб, які беруть участь у розгляді справи, та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов`язки, до інформації, створеної (одержаної) у ході судового провадження, до судових рішень забезпечується у порядку, встановленому процесуальним законодавством, з урахуванням передбачених нормами Закону України «Про доступ до судових рішень» особливостей.

Так само Закон України «Про виконавче провадження» регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) сторін виконавчого провадження до інформації, створеної (одержаної) у ході виконавчого провадження.

Відтак положення Закону № 2939-VІ не поширюються на доступ учасників відповідних процесів та сторін виконавчого провадження до викладеної інформації.

Звернення особи стосовно судового розгляду справи, у якій вона бере участь, належить адресувати до суду як суб`єкта процесуальних правовідносин на підставі процесуального законодавства, а не до суду (керівництва суду) як установи, який у разі отримання такого запиту повинен відмовити у його задоволенні, оскільки не володіє і не зобов`язаний володіти запитуваною інформацією (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VІ).

Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» особа, яка не брала участі у справі, якщо ухвалене у цій справі судове рішення безпосередньо стосується її прав, свобод, інтересів чи обов`язків, має право на:

1) доступ до матеріалів справи;

2) ознайомлення з судовим рішенням у повному обсязі;

3) отримання копії рішення, що виготовлена апаратом суду;

4) виготовлення копії рішення самостійно за допомогою власних технічних засобів в приміщенні суду.

Щоб реалізувати це право, потрібно звернутися до апарату суду з письмовою заявою. Заява повинна містити обґрунтування, чому саме особа вважає, що судове рішення безпосередньо стосується її прав, свобод, інтересів чи обов`язків.

Така заява розглядається відповідальною службовою особою апарату суду невідкладно, а у випадках, коли розгляд потребує додаткового вивчення, - протягом трьох робочих днів.

У разі виготовлення копії судового рішення апаратом суду таку копію засвідчує відповідальна службова особа своїм підписом та печаткою суду із зазначенням дати.

Службова особа апарату суду відмовляє у доступі до судового рішення лише у разі, якщо:

1) заявник не має процесуальної дієздатності або від його імені звернулася особа, яка не має на те відповідних повноважень;

2) матеріали справи передані до іншого суду чи на зберігання до державної архівної установи;

3) судове рішення безпосередньо не стосується прав, свобод, інтересів чи

обов`язків заявника.

У доступі до судового рішення не може бути відмовлено заявнику, стосовно якого судом вжито заходів щодо забезпечення позову або запобіжні заходи.

У разі відмови в доступі службова особа апарату суду видає вмотивоване письмове рішення про таку відмову із зазначенням порядку його оскарження.

Надання дозволу на доступ до судового рішення або відмова у цьому можуть бути оскаржені до голови суду або через подання адміністративного позову до суду за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, щодо розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, позивачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що запитувана інформація по справі стосується прав та інтересів заявника.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про правомірність відмови Дарницького районного суду міста Києва у наданні запитуваної інформації ОСОБА_1 , як наслідок, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.