Справа № 160/5904/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 квітня 2021 року Справа № 160/5904/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса Олена Миколаївна, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривий Ріг ради, треті особи на стороні позивачів: Відділ реалізації політики щодо постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Департаменту реалізації державної соціальної політики України, Міністр у справах ветеранів України Лапутіна Юлія Анатоліївна про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривий Ріг ради, треті особи на стороні позивачів: Відділ реалізації політики щодо постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Департаменту реалізації державної соціальної політики України, Міністр у справах ветеранів України ОСОБА_4 , в якій просить суд:

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривий Ріг ради щодо відмови в перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2019 рік ОСОБА_1 , ОСОБА_2 учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у порядку ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 №230/96-ВР протиправними;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривий Ріг ради нарахувати та виплатити у порядку ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 №230/96-ВР інвалідам війни ІІІ групи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 одноразову допомогу на оздоровлення за 2019 рік у сумі 16602 грн. кожному;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривий Ріг ради щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2019 рік у сумі 16602 грн. на користь інвалідів війни ІІІ групи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у порядку ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 №230/96-ВР.

Відповідно до п.п.1-3, 6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статей 160, 161, 171 КАС України, суд приходить до висновку, що дана позовна заява підлягає поверненню позивачу, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.ч.1, 5 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.43 КАС України, здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Згідно з ч.1 ст.55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 2 ст.57 КАС України чітко встановлено, що у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до ч.1 ст.60 КАС України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Статтею 59 КАС України визначено документи, що підтверджують повноваження представників.

Так, п.1 ч.1 ст.59 КАС України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.2 ст.59 КАС України, довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

У разі задоволення заявленого клопотання щодо посвідчення довіреності фізичної особи на ведення справи, що розглядається, суд без виходу до нарадчої кімнати постановляє ухвалу, яка заноситься секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, а сама довіреність або засвідчена підписом судді копія з неї приєднується до справи.

Довіреність фізичної особи, за зверненням якої прийнято рішення про надання їй безоплатної вторинної правничої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), який прийняв таке рішення.

Частинами 5, 6 ст.59 КАС України встановлено, що відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Відповідно до ч.ч.8, 9 ст.59 КАС України, у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що позовну заяву від імені позивача, зокрема, ОСОБА_2 підписано Романовим В.П., на підтвердження повноважень якого до позовної заяви додана довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області 29.11.2016 за № 1550, строком дії на три роки і дійсна до 29.11.2019 року.

Тобто, станом на день подання даної позовної заяви, строк дії довіреності, якою ОСОБА_2 уповноважив Романова В.П. представляти його інтереси в т.ч. подавати та підписувати позовну заяву, сплинув.

Також, позовну заяву від імені позивача, зокрема, ОСОБА_1 підписано Романовим В.П., на підтвердження повноважень якого до позовної заяви додана довіреність, яка посвідчена державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 18.07.2018 за №2-518 на представництво останнім інтересів ОСОБА_1 , у той час як позивачем зазначено ОСОБА_1 .

Статею 248 Цивільного кодексу України передбачено, що представництво за довіреністю припиняється у разі:

1) закінчення строку довіреності;

2) скасування довіреності особою, яка її видала;

3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю;

4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність;

5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність;

6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків;

7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення.

У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність.

Частиною 1 ст. 249 ЦКУ передбачено, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення.

В ухвалах Верховного Суду у справах №820/4389/17 від 19.02.2018р., №822/2974/17 від 02.05.2018р. викладена наступна правова позиція, що "звернення до суду передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи, на уповноваження певної особи на представництво. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути надані в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень, делегованих представнику. Представник повинен демонструвати повагу до суду, доводячи наявність повноважень на представництво".

Відповідно до п.3 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Згідно із частиною другою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

З тексту позовної заяви вбачається, що предметом спору виступають окремі правовідносини позивача 1: ОСОБА_1 , позивача 2: ОСОБА_2 з Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривий Ріг ради щодо виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2019 рік.

Позивачі не згодні з діями відповідача з посиланням на лист Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривий Ріг №Р-462-П від 04.06.2019 року адресований ОСОБА_3 . У вказаному листі міститься роз`яснення щодо виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2019 рік..

Суд вважає, що питання щодо виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2019 рік та викладені в листі правління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривий Ріг №Р-462-П підстави є окремими та самостійними рішеннями (діями), які не пов`язані між собою ані підставами виникнення, ані поданими доказами.

Отже, подана позовна заява стосується однорідних по своїй суті правовідносин, але містить окремі позовні вимоги, кожна з яких пов`язана з окремим публічно-правовим спором, який виник між позивачем 1: ОСОБА_1 , позивачем 2: ОСОБА_2 та суб`єктом владних повноважень Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривий Ріг, тобто, позовна заява є багатопредметною.

Також позивачами висловлені вимоги щодо вчинення певних дій, які мають бути вчинені індивідуально щодо кожного з позивачів.

Таким чином, суд не знаходить підстав для розгляду заявлених позовних вимог в межах одного позову, зважаючи на відсутність єдиного предмету спору у справі.

Разом з тим, похідною вимогою в розумінні пункту 23 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм змістом вимоги позивачів про визнання дії Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривий Ріг щодо відмови в перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2019 рік ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не є похідними в розумінні наведеної норми процесуального законодавства.

Таким чином, позивачам необхідно звернутись до суду з окремими позовними заявами, оскільки підстави виникнення позовних вимог у позивачів різні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 року у справі №160/7296/20.

Приписами частини другої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України виключно суду, а не позивачам, з урахуванням положень частини першої цієї статті надано право за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ, в тому числі, за позовами різних позивачів до одного й того самого відповідача. Підставою для такого об`єднання в одне провадження декількох справ є виключно вимоги частини першої цієї статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом шостим частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, яке може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28.05.1985 у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства, (п. 57).

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання відповідних вимог чинного процесуального закону, дійшов висновку про її повернення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 43, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Керуючись статтями 169, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у м. Кривий Ріг ради, треті особи на стороні позивачів: Відділ реалізації політики щодо постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Департаменту реалізації державної соціальної політики України, Міністр у справах ветеранів України ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- повернути позивачам.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка підписала позовну заяву разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачам, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.04.2021р.

Суддя О.М. Неклеса