Справа № 300/3999/20
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. справа № 300/3999/20

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання незаконною відмови та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання незаконною відмови та зобов`язання до вчинення дій.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем при обчисленні страхового стажу позивача, в тому числі і пільгового, не зараховано періоди роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 12.04.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 12.02.2011, з 21.03.2011 по 31.12.2011, внаслідок чого, відмовлено у перерахунку стажу роботи та, відповідно, врахуванні заробітної плати за ці періоди.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача, 28.01.2021, надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечила, вказавши, що оскаржувані періоди відповідачем не зараховані з огляду на відсутність сплачених страхових внесків із заробітної плати позивача, а тому відсутні підстави для їх врахування. Просить суд в задоволені позову відмовити.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

Згідно із записами трудової книжки від 03.02.1984 НОМЕР_1 (а.с.9-13) ОСОБА_1 1965 року народження - з 14.10.2003 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 12.04.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 12.02.2011, з 21.03.2011 по 31.12.2011 працював на посадах бурильника, майстра капітального ремонту свердловин у ТзОВ «Максима» (Російська Федерація).

Також, зазначені періоди роботи підтверджуються, пільговою довідкою та довідками про заробітну плату позивача (а.с. 14-15, 16, 17, 18-19).

Після призначення пенсії за віком, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та врахування в його страховий стаж весь період його роботи в ТзОВ «Максима»

Згідно з відповіддю відповідача від 16.12.2020, оскаржувані періоди роботи позивача не враховані до страхового стажу позивача, оскільки, за дані періоди роботи відсутня сплата страхових внесків. Пенсія перерахована та виплачується згідно з чинним законодавством.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV) страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою вказаної норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно статті 20 Закону України №1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як встановив суд, підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.01.2004 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 12.04.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 12.02.2011, з 21.03.2011 по 31.12.2011 слугувало те, що ТзОВ «Максимум» не сплатив страхових внесків за вказаний період роботи позивача.

Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд погоджується із аргументами позивача про те, що внаслідок невиконання ТзОВ «Максимум» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України він позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за оскаржувані періоди не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, суд вважає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, несплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.01.2004 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 12.04.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 12.02.2011, з 21.03.2011 по 31.12.2011.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

Відповідно до 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції за прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

За таких обставин, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача основні позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 12.04.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 12.02.2011, з 21.03.2011 по 31.12.2011 у ТзОВ «Максимум».

За таких обставин, заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, тому адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, згідно з квитанцією за № 0.3.1 від 28.12.2020, підтвердив сплату судового збору на суму 840,80 гривень, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 16.12.2020 №3979-3853/М-02/80900/20 у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу та заробітної плати періоди роботи з 01.01.2004 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 12.04.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 12.02.2011, з 21.03.2011 по 31.12.2011 - бурильником, майстром капітального ремонту свердловин у ТзОВ "Максима".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 12.04.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 12.02.2011, з 21.03.2011 по 31.12.2011 - бурильником, майстром капітального ремонту свердловин у ТзОВ "Максима".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ).

Суддя Шумей М.В.