Справа № 200/10941/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 р. Справа№200/10941/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення сум,-

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, а саме: грошові кошти в розмірі 80663,41 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після звільнення позивача зі служби в Національній поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, у ОСОБА_1 виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, які у добровільному порядку не виконано, що зумовило звернення до суду.

Разом з адміністративним позовом подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов у якому вказав про відсутність підстав для стягнення з колишнього курсанта витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, як особи, яка перебувала на публічній службі, в частині відшкодування сум грошового забезпечення у розмірі 11867,22 грн., оскільки суми грошового забезпечення поліцейського не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням поліцейського у вищому навчальному закладі. Відповідач зазначив, що відповідно до пункту 22 Порядку №260 грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає. У задоволенні позову просив відмовити.

Також відповідачем заявлені клопотання про витребування доказів, про зупинення провадження до набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №640/31299/20 та по справі 640/28880/20; про залишення позову без розгляду у зв`язку із поданням адміністративного позову неналежним позивачем, порушенням місячного строку звернення та без належних та допустимих доказів щодо фактичних витрат на утримання відповідача;про витребування доказів; про залучення Головного управління МВС України в Донецькій області та Головне управління Національної поліції в Донецької області, третіми особами без самостійних вимог на стороні позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання ухвали суду позивач усунув виявлені недоліки позовної заяви.

30 листопада 2020 року судом направлено до органу реєстрації Костянтинівської міської ради запит щодо про реєстрацію місця проживання відповідача.

29 грудня 2020 року судом отримана інформація про місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 31 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи провести суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано від відповідача докази.

Ухвалою суду від 26 січня 2021 року вирішено адміністративну справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 18 лютого 2021 року.

Ухвалами суду від 18 лютого 2021 року вирішено поновити строк звернення до суду, витребувати докази, відкласти підготовче засідання до 18 березня 2021 року, відмовити у задоволенні клопотання позивача про залишення позову без розгляду, відмовити у задоволенні клопотання позивача про залучення третіх осіб та про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 18 березня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 15 квітня 2021 року.

У судове засідання сторони не з`явилися, докази належного повідомлення про розгляд справи, наявні в матеріалах справи.

7 квітня 2021 року позивач, через систему «Електронний суд», надав заяву про розгляд справи без його участі, а також просив відмовити у задоволенні позовних вимог, адміністративний позов залишити без розгляду або повернути позивачу. Також позивач наголосив, що у даній справі позивачем не сплачено судовий збір.

15 квітня 2021 року від позивача, засобами електронного зв`язку, надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу (навчання) у Харківському національному університеті внутрішніх справ (далі - Університет).

Так, Наказом ректора Харківського національного університету внутрішніх справ від 11 серпня 2014 року №174 о/с ОСОБА_1 зараховано курсантом денної форми навчання «Правознавство» (для підрозділів кримінальної міліції) за спеціальністю «Боротьба з кіберзлочинністю», термін навчання 4 роки, з 18 серпня 2014 року, присвоївши спеціальне звання «рядовий міліції».

1 вересня 2017 року між позивачем, відповідачем та Головним управління Національної поліції в Донецькій області укладено тристоронній контракт №1603 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (а.с. 6-7).

Пунктом 3 вказаного Контракту передбачено, що в разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому, пунктом 6 вказаного Контракту передбачено, що згідно з умовами ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього Контракту застосовуються до відносин між Сторонами, які виникли до його підписання, а саме з дати зарахування Особи на навчання.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ України від 23 червня 2018 року №248 о/с ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів та направлено до Головного управління Національної поліції у Донецькій області для подальшого проходження служби, при цьому зазначена сума витрат, пов`язаних з його утриманням 80663,41 грн.

Наказом Головного управління Національної поліції у Донецькій області №91 о/с від 6 березня 2020 року ОСОБА_1 з 10 березня 2020 року звільнено згідно пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

10 березня 2020 року ОСОБА_1 вручено повідомлення про відшкодування Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням в Харківському національному університеті внутрішніх справ, протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення, про що свідчить підпис відповідача.

Проте такі витрати в добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодовані.

У зв`язку із звільненням відповідача зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу та не відшкодуванням витрат у добровільному порядку, позивач звернувся із даним позовом до суду щодо відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням під час проходження служби в органах внутрішніх справ (навчання).

Стосовно клопотання відповідача від 7 квітня 2021 року про залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, суд зазначає, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року розглянуто клопотання ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду, та відмовлено у його задоволенні.

Положеннями частини 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо, зокрема, заява (клопотання, заперечення) є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Оскільки відповідачем заявлено аналогічне клопотання з тих самих підстав, суд вважає за необхідне залишити без розгляду клопотання ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 10 березня 2020 року отримав від Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області повідомлення про відшкодування протягом 30 діб Міністерству внутрішніх справ України витрат, пов`язаних з утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ, що підтверджується підписом відповідача (т. 2, а.с. 4).

Відповідно до пункту 5 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261, після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Тобто, строк звернення до суду з даним позовом почав свій перебіг 10 квітня 2020 року, із закінченням встановленого законодавством строку для добровільного відшкодування відповідачем спірних коштів.

При цьому, позивач отримав повідомлення від ГУНП в Донецькій області про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції 13 квітня 2020 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на супровідному листі Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 6 квітня 2020 року (а.с. 13).

З програми Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що позивач вперше звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з навчанням 21 травня 2020 року. Тобто із незначним порушенням строку звернення до суду з даним позовом. При цьому, суд зауважує, що з березня 2020 року по всій території України введено карантинні заходи щодо обмеження пересування людей, зупинення навчання ВНЗ, дистанційний графік роботи тощо.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року по справі 200/5092/20-а позовну заяву Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з утриманням залишено без розгляду.

Згідно з роздруківкою із сайту Укрпошти за трек-номером 161, ухвала суду отримана позивачем 29 жовтня 2020 року.

Повторно позивач звернувся до суду з даним позовом 20 листопада 2020 року та подав клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року задоволено клопотання Харківського національного університету внутрішніх справ про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення сум. Вирішено визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити пропущений строк.

Стосовно тверджень відповідача щодо відсутності сплати судового збору за подання позову, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься платіжне доручення №904 від 6 травня 2020 року із зазначенням призначення платежу: судовий збір за позовом ХНУВС до ОСОБА_1 , Донецький окружний адміністративний суд.

При цьому, щодо сплати вказаного судового збору у справі №200/5092/20-а суд зазначає, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі №200/5092/20-а позовну заяву Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення сум, залишено без розгляду. При цьому, вирішення питання про повернення судового збору з бюджету не здійснювалося.

Таким чином, оскільки питання щодо повернення судового збору за платіжним дорученням №904 від 6 травня 2020 року не вирішувалося, підстави вважати, що судовий збір за подання позову Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення сум не сплачений, відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Положеннями статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" від 10 січня 2002 року №2925-ІІІ навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення включенні до загальної структури МВС України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1410 від 15 грудня 1997 року затверджено єдину систему військової освіти до якої входить позивач.

Згідно статті 18 Закону України "Про міліцію", в редакції чинній на момент укладення договору між позивачем, відповідачем та ГУМВС України в Донецькій області, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ № 150 від 14 травня 2007 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ" та відповідно до вимог Законів України "Про вищу освіту", Про міліцію, з метою вдосконалення порядку підготовки фахівців у вищих навчальних закладах МВС України за державним замовленням, затверджено Типовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, згідно якого передбачено відшкодування вказаних витрат.

Разом з цим, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно частини 1 статті 59 Закону України Про Національну поліцію служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до положень статті 72 Закону України Про Національну поліцію професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Згідно з положеннями частини 2 статті 74 Закону України Про Національну поліцію підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Відповідно до частини 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями частини 5 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З огляду на вищевикладені норми суд зазначає, що у даному випадку відповідач перебував на посаді публічної служби, від моменту його прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, а отже у даному випадку питання відшкодування відповідачем витрат на навчання, пов`язане із питаннями реалізації правового статусу особи.

Відтак, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби належить до питання проходження публічної служби такою особою.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі №804/285/16, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Згідно з довідкою про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Харківському національному університеті внутрішніх справ витрати складаються з: грошове забезпечення 11867,22 грн., продовольче забезпечення 37337,11 грн., медичне забезпечення 721,41 грн., речове забезпечення 11341,35 грн., вартість комунальних послуг і споживчих енергоносіїв 19396,32 грн., що разом складає 80663,41 грн., відповідач був ознайомлений з вказаним розрахунком, про що свідчить його підпис.

Під час судового розгляду справи встановлено, що контракт про здобуття освіти у вищому навчальному закладі в частині відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі та зазначені розрахунки відповідачем не оскаржувалися, ані протягом навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ, ані протягом роботи.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі - Порядок №261).

Відповідно до пункту 1 цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Пунктом 2 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.

Типову форму контракту затверджує МВС.

При цьому, згідно положень пункту 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Відповідно до пункту 4 Порядку №261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Згідно з пунктом 6 Порядку №261 особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів.

Примірна форма договору затверджується МВС.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що у даному випадку відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані із навчанням особи, сума яких визначається на підставі розрахунків витрат на утримання осіб.

Таким чином, відповідач повинен відшкодувати витрати на його утримання за період навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ, проте зазначені витрати на час розгляду справи добровільно ним не відшкодовано.

Положеннями пункту 8 Порядку №261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Разом з тим суд зазначає, що навчання курсантів вищих навчальних закладів МВС є окремим видом служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

Стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вже зазначалось вище, перебуваючи на публічній службі за контрактом відповідачем згідно з довідкою-розрахунком витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Харківському національному університеті внутрішніх справ, №4/547д серед іншого було отримано 11867,22 грн. грошового забезпечення (а.с. 12).

При цьому, Законами України не наведений перелік витрат, пов`язаних із утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, у зв`язку із чим суд зазначає про невідповідність закону критерію якості та передбачуваності для особи.

При цьому, суд зазначає, що чинний на період навчання відповідача Закон України «Про міліцію», та чинний на момент його звільнення зі служби Закон України «Про Національну поліцію» не встановлюють обов`язку відшкодування грошового забезпечення особі у разі припинення служби.

Умови спірного відшкодування установлені Порядком №261 та передбачають здійснення відшкодування у розмірі фактичних витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, зокрема, по грошовому забезпеченню.

Разом з тим, пункт 13 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджений наказом МВС України від 6 квітня 2016 року №260, передбачає, що грошове забезпечення, виплачене відповідно до законодавства, яке діяло на дату виплати, поверненню не підлягає.

Таким чином, Законами України не передбачені умови щодо відшкодування, повернення правильно обрахованих та виплачених сум грошового забезпечення курсантам вищих навчальних закладів МВС, у тому числі з підстав розірвання контракту, звільнення зі служби, у зв`язку з чим, суд вважає умови Порядку №261 такими, що мають дискримінаційні ознаки, а також такими, що не відповідають положенням статей 22, 41, 43 Конституції України і положенням Закону України «Про міліцію» та Закону України «Про Національну поліцію».

Оскільки грошове забезпечення за своїм змістом є винагородою за державну службу особливого характеру, суд вважає, що виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), тобто гарантією соціального захисту міліціонера/поліцейського.

При цьому відповідно до ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Закони України не містять умов щодо можливого зворотного стягнення (відшкодування) сум грошового забезпечення міліціонера/поліцейського, у разі, якщо відповідні виплати нараховані правильно.

Таким чином, суд дійшов висновку, що витрати, пов`язані з утриманням відповідача під час навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ, як особи, яка перебувала на публічній службі, в частині суми грошового забезпечення не можуть заявлятися навчальним закладом до відшкодування, оскільки суми грошового забезпечення міліціонера/поліцейського не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням у вищому навчальному закладі МВС, та є винагородою за несення служби.

Суд зазначає, що заявлене вручання у право відповідача на майно не здійснюватиметься згідно із законом, втручання не має легітимної мети та є непропорційним, тобто таким, що вчиняється в інтересах суспільства.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ в частині стягнення з відповідача суми грошового забезпечення у розмірі 11867,22 грн. задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з утриманням в розмірі 68796,19 грн. (80663,41 грн. 11867,22 грн.)

Згідно приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (місцезнаходження: м. Харків, пр.-т Льва Ландау, 27; ) витрати пов`язані з його утриманням під час навчання у розмірі 68 796,19 грн. (шістдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто шість грн. 19 коп).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Дмитрієв