Справа № 140/980/21
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/980/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , в/ч НОМЕР_1 , позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за отримане грошове забезпечення, використані дні щорічної основної відпустки, заборгованості за отриману одноразову грошову допомогу за укладання першого контракту та за речове майно особистого користування, строк носіння якого на день звільнення не закінчився в загальній сумі 19082,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 в період з 01.10.2019 по 24.12.2020 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 та перебував на речовому та всіх видах забезпечення вказаного органу охорони державного кордону України. Згідно наказу начальника Луцького прикордонного загону від 22.12.2020 №790-ос ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу, зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення. У відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.12.2020 № 790-ос «По особовому складу» сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонного контролю 3 категорії - дозиметриста 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » І категорії (тип Б), звільнено з військової служби за підпунктом «ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключено зі списків частини, усіх видів забезпечення з 24.12.2020, і направлено на облік до Луцького ОМВК Волинської області.

У зв`язку з проходженням військової служби відповідачу було нараховано грошове забезпечення за повний поточний місяць (період з 01.12.2020 по 31.12.2020) в загальній сумі 6463,81 грн. Однак, у зв`язку з виключенням ОСОБА_1 зі списків особового складу і всіх видів забезпечення наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.12.2020 №797-ос, як наслідок, відповідач не прослужив повний місяць (грудень 2020 року), хоча грошове забезпечення отримав за повністю відпрацьований місяць, тому нараховане та виплачене грошове забезпечення в сумі 1459,58 грн за період з 25 по 31 грудня 2020 року підлягає поверненню.

Крім того, згідно наказу начальника 6 прикордонного загону «Про особовий склад» від 21.04.2020 №121-вв ОСОБА_1 надано основну щорічну відпустку терміном на 31 календарний день (30 днів - основна відпустка, 01 день - святковий) з 05.05.2020 по 04.06.2020. Наказом начальника 6 прикордонного загону «Про особовий склад» від 24.12.2020 №797-ос визначено провести відрахування із грошового забезпечення відповідача за дні щорічної основної відпустки, що були використані військовослужбовцем в календарному році тривалістю три календарних дні в сумі 623,00 грн, так як дані кошти не підлягали виплаті у зв`язку зі звільненням відповідача з військової служби за систематичне невиконання умов контракту.

У відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.12.2020 №797-ос зазначено також про стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги після укладання ним першого контракту у сумі 10565,50 грн.

У зв`язку з не поверненням відповідачем грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги за укладання першого контракту у поточному бюджетному 2020 році на суму грошового забезпечення надлишково отриманого за період з 25.12.2020 по 31.12.2020 та одноразової грошової допомоги за укладання першого контракту у розмірі 12 648,08 грн військовою частиною також здійснено нарахування до повернення ПДФО у розмірі 2276,65 грн та ЄСВ у розмірі 2782,58.

Також під час проходження служби ОСОБА_1 перебував за забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримував речове майно передбачене розпорядженнями Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився» від 06.01.2018 № 30, від 30.01.2019 №21, від 17.02.2020 №41. Згідно довідки №34 про вартість речового майна, що належить до утримання з сержанта ОСОБА_1 , встановлено, що відповідач набув право на отримання речового майна. Проте, у зв`язку зі звільненням з військової служби відповідача, проведено розрахунок утримання коштів за речове майно особистого користування, строк носіння якого на день звільнення не закінчився (з урахуванням зносу), на загальну суму 1374,90 грн.

Відтак, при розірванні контракту з ОСОБА_1 та звільнення його з військової служби за систематичне невиконання умов контракту, ним було порушено взяті на себе зобов`язання, а тому, з наведених вище підстав позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача кошти в сумі 19082,21 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, відповідно до приписів статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копія ухвали суду від 22.02.2021 про відкриття провадження в адміністративній справі була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за зареєстрованою адресою місця проживання та вручена 01.03.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не подав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути та вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в період з 01.10.2019 по 24.12.2020 проходив військову службу у Луцькому прикордонному загоні Державної прикордонної служби України, та у цей же період перебував на речовому та всіх видах забезпечення вказаного органу охорони державного кордону України.

Згідно наказу начальника Луцького прикордонного загону від 22.12.2020 №790-ос ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу, зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення.

У відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.12.2020 №790-ос «По особовому складу» сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонного контролю 3 категорії - дозиметриста 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » І категорії (тип Б) звільнено з військової служби за підпунктом «ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.12.2020 №797-ос «Про особовий склад» сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонного контролю 3 категорії - дозиметри ста 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонного служби «Ягодин» (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » І категорії (тип Б), у зв`язку зі звільненням з військової служби за контрактом (за підпунктом «ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») виключено зі списків частини, усіх видів забезпечення з 24.12.2020, і направлено на облік до Луцького ОМВК Волинської області.

Як слідує з матеріалів справи, у зв`язку з проходженням військової служби відповідачу було нараховано грошове забезпечення за повний поточний місяць (період з 01.12.2020 по 31.12.2020) в загальній сумі 6463,81 грн, що підтверджується довідко-розрахунком про склад та розмір нарахованого грошового забезпечення сержанта ОСОБА_1 за період з 01.12.2020 по 31.12.2020 (а. с. 20).

Оскільки 24.12.2020 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.12.2020 №797-ос, як наслідок, відповідач не прослужив повний місяць (грудень 2020 року), хоча грошове забезпечення отримав за повністю відпрацьований місяць, тому нараховане та виплачене грошове забезпечення в сумі 1459,58 грн за період з 25.12.2020 по 31.12.2020 підлягає поверненню.

Згідно наказу начальника 6 прикордонного загону «Про особовий склад» від 21.04.2020 №121-вв ОСОБА_1 надано основну щорічну відпустку терміном на 31 календарний день (30 днів - основна відпустка, 01 день святковий) з 05.05.2020 по 04.06.2020.

Наказом начальника 6 прикордонного загону «Про особовий склад» від 24.12.2020 №797-ос визначено провести відрахування із грошового забезпечення відповідача за три дні щорічної основної відпустки, що були використані військовослужбовцем в календарному році тривалістю три календарних дні в сумі 623,00 грн, оскільки дані кошти не підлягали виплаті у зв`язку зі звільненням відповідача з військової служби за систематичне невиконання умов контракту.

Матеріалами справи також встановлено, що наказом начальника Луцького прикордонного загону від 24.12.2020 №797-ос визначено стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу після укладання ним першого контракту у сумі 10 565,50 грн.

У зв`язку з не поверненням відповідачем грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги за укладання першого контракту у поточному бюджетному 2020 році на суму грошового забезпечення надлишково отриманого за період з 25.12.2020 по 31.12.2020 та одноразової грошової допомоги за укладання першого контракту у розмірі 12 648,08 грн військовою частиною також здійснено нарахування до повернення ПДФО у розмірі 2276,65 грн та ЄСВ у розмірі 2782,58.

Також судом встановлено, що під час проходження служби ОСОБА_1 перебував на забезпеченні Луцького прикордонного загону та отримував речове майно, передбачене розпорядженнями Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився» від 06.01.2018 № 30, від 30.01.2019 №21, від 17.02.2020 №41. Згідно довідки №34 про вартість речового майна, що належить до утримання з сержанта ОСОБА_1 , встановлено, що відповідач набув право на отримання речового майна. Проте, у зв`язку зі звільненням з військової служби відповідача, проведено розрахунок утримання коштів за речове майно особистого користування, строк носіння якого на день звільнення не закінчився (з урахуванням зносу), на загальну суму 1374,90 грн, що підтверджується довідкою №34 про вартість речового майна.

Листами від 15.01.2021 №11/279 та від 22.01.2021 №11/570 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомляв ОСОБА_1 про те, що його заборгованість перед позивачем становить 17 707,31 грн за отримане грошове забезпечення з 25 по 31 грудня 2020 року, за три доби відпустки, що були використані в рахунок частини календарного року, яка залишилась після звільнення та одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту та 1374,90 грн за видані предмети речового майна, строк носіння яких не закінчився.

Оскільки, відповідачем не повернуто кошти в загальній сумі 19 082,21 грн, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд, розглядаючи вказану справу в порядку адміністративного судочинства, враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати від 05.12.2018 №818/1688/16 про те, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питання відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Згідно з статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Щодо заборгованості ОСОБА_1 перед в/ч НОМЕР_1 за отримане грошове забезпечення в розмірі 1 459,58 грн, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби.

Згідно пункту 23 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України з січня 2020 по грудень 2020 року» від 02.01.2020 № 1-ОС, установлено термін виплати для грошового забезпечення військовослужбовцям - з 15 по 20 число поточного місяця.

Відповідно до пунктів 2-3 Розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України №558, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.05.2018 (далі - Інструкція 558), грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Розділи II та III Інструкції № 558 передбачають порядок, умови та розміри виплати основних та додаткових видів грошового забезпечення, а саме: оклади за військовими званнями:

розмір окладу за військовим званням військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) визначається шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний тарифний коефіцієнт, установлений у додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704);

посадові оклади осіб офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом:

розміри посадових окладів осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, визначаються шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний тарифний коефіцієнт, установлений у додатку 1 до Постанови № 704; надбавка за вислугу років:

особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за наявності вислуги років на військовій службі виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць: від 1 до 5 років - 25%; від 5 до 10 років - 30%; від 10 до 15 років - 35%; від 15 до 20 років - 40%; від 20 до 25 років - 45%; 25 і більше років - 50%;

надбавка за особливості проходження служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби):

військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби, виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Державної прикордонної служби України, щороку Адміністрацією Держприкордонслужби для органів Держприкордонслужби, незалежно від покладених на них завдань, визначається у відсотках мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби.

Адміністрація Держприкордонслужби, крім установлення мінімального розміру надбавки за особливості проходження служби, також відповідним наказом визначає органи Держприкордонслужби, у яких за рішенням начальників (командирів) дозволяється збільшувати мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям залежно від якості, складності та важливості виконуваних ними обов`язків за посадами.

Розмір надбавки за особливості проходження служби кожному військовослужбовцю встановлюється наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - наказами вищих начальників (командирів);

преміювання осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом: виплата премій здійснюється щомісяця за місцем штатної служби військовослужбовця або органом, у якому він перебуває на фінансовому забезпеченні, одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Розміри премій установлюються наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби.

Отже, на підставі вимог Інструкції №558 відповідачу було нараховано грошове забезпечення за повний поточний місяць (період з 01.12.2020 по 31.12.2020) в загальній сумі 6463,81 грн, з них: оклад за військовим званням 740,00 грн; посадовий оклад 2820,00 грн; надбавка за особливості проходження служби становить 1780,00 грн; надбавка за вислугу років 890,00 грн; індексація 233,81 грн. Всього до нарахування 646,81 грн; військовий збір (1,5%) 96,96 грн,

Проте, суд зазначає, що у зв`язку з виключенням відповідача зі списків особового складу і всіх видів забезпечення дані кошти не підлягали виплаті в період з 25.12.2020 по 31.12.2020 (за 7 діб).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 5 Розділу І Інструкції № 558 розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається, ураховуючи кількість календарних днів у цьому місяці.

Згідно розрахунку фінансово-економічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання коштів з сержанта ОСОБА_2 за отримане ним грошове забезпечення з 25 по 31 грудня 2020 року (за 7 діб) сума коштів, яка підлягає поверненню, становить 1 459,58 грн, з яких: 401,94 грн - надбавка за особливості проходження служби; 200,97 грн - надбавка за вислугу років; 167,10 грн. - оклад за військовим званням; 636,77 грн - посадовий оклад; 52,80 грн - індексація.

Як встановлено судом, заборгованість в сумі 1 459,58 грн ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону не повернута.

Щодо заборгованості ОСОБА_1 перед в/ч НОМЕР_1 за грошову допомогу після укладання першого контракту, суд зазначає таке.

Згідно пункту 1 глави 5 розділу IV Інструкції 558 одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту (далі - грошова допомога) виплачується військовослужбовцям після укладення ними першого контракту з особами:

які приймаються на посади рядового складу;

які приймаються на посади сержантського і старшинського складу; офіцерського складу.

Так, судом встановлено, що відповідачу згідно наказу начальника Луцького прикордонного загону від 01.09.2019 №541-ос виплачено одноразову грошову допомогу при укладенні першого контракту у розмірі 17 289,00 грн (а. с. 15).

Згідно вимог пункту 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу, позивач добровільно вступив на військову службу за контрактом і взяв на себе зобов`язання:

- додержуватись Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України, Кодексу професійної етики військовослужбовця Державної прикордонної служби України та інших нормативно-правових актів з питань, що регламентують проходження військової служби, а також виконувати накази старших начальників;

- виконувати службові обов`язки військовослужбовця, вимоги посадової інструкції;

- дотримуватися вимог військової дисципліни, визначеного в органі Державної прикордонної служби України розпорядку дня;

- дотримуватися обмежень, визначених для військовослужбовців законодавством.

Абзацом першим пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого указом Президента України від 29.12.2009 №115/2009, визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного матеріального та грошового забезпеченням.

Як зазначалось вище, у відповідності до наказу начальника 6 прикордонного загону «По особовому складу» від 24.12.2020 №797-ос сержанта ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням з військової служби за контрактом (за підпунктом «ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») виключено зі списків частини, усіх видів забезпечення з 24.12.2020.

Також вказаним наказом визначено стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу після укладання ним першого контракту у сумі 10 565,50 грн.

Отже, відповідач взяв на себе ряд зобов`язань при укладанні контракту, в подальшому їх не виконав (порушив), та, як наслідок, отримав надлишкове грошове забезпечення.

Пунктом 4 глави 5 розділу IV Інструкції 558 встановлено, що у разі звільнення військовослужбовців, зазначених у пункті 1 цієї глави, з військової служби до закінчення строку служби за першим контрактом у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», через службову невідповідність, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку грошова допомога підлягає стягненню з них у сумі, обчисленій, ураховуючи кількість повних календарних місяців пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту.

Оскільки, на даний час заборгованість відповідачем не погашена, кошти у сумі 10 565,50 грн до Луцького прикордонного загону не повернуто, відтак підлягають стягненню.

Щодо повернення коштів за використані дні щорічної відпустки, суд зазначає таке.

Як встановлено судом, наказом начальника 6 прикордонного загону «Про особовий склад» від 21.04.2020 №121-вв відповідачу надано основну щорічну відпустку терміном на 31 календарний день з 05.05.2020 по 04.06.2020.

Згідно вимог частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення.

Наказом начальника 6 прикордонного загону «Про особовий склад» від 24.12.2020 №797-ос визначено провести відрахування із грошового забезпечення відповідача за дні щорічної основної відпустки, що були використані військовослужбовцем в календарному році тривалістю 3 календарні дні, що згідно довідки-розрахунку на утримання коштів з грошового забезпечення сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 становить 623,00 грн. Дані кошти не підлягали виплаті у зв`язку зі звільненням відповідача з військової служби за систематичне невиконання умов контракту. На даний час вищезазначена заборгованість не погашена, кошти у сумі 623,00 грн до Луцького прикордонного загону не повернуто.

Відповідно до абзаців сьомого, восьмого пункту 1 частини першої статті 4 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: за військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».

Абзацом другим пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу (абзац третій пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI).

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування або на єдиний рахунок, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина п`ята статті 9 Закону № 2464-VI).

Згідно з абзацом першим частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Таким чином, військові частини як роботодавці сплачують єдиний внесок, нарахований у розмірі 22 відсотки на суму грошового забезпечення військовослужбовців.

Отже, позивач як роботодавець переплатив суму єдиного внеску у розмірі 2 782,58 грн (12 648,08 грн х 22 % = 2 782,58 грн), що була нарахована на розмір грошового забезпечення, яке відповідач безпідставно отримав.

Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України (далі ПК України) платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України).

Відповідно до абзацу першого пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (абзац другий пункту 164.1 статті 164 ПК України).

Підпунктом 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, підпунктами 164.2.1, 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України передбачено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Статтею 165 ПК України визначені доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Так, згідно з підпунктом 165.1.10 пункту 165.1 статті 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума грошового або майнового утримання чи забезпечення військовослужбовців строкової служби (у тому числі осіб, що проходять альтернативну службу), передбачена законом, яка виплачується з бюджету чи бюджетною установою.

Таким чином, грошове забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби та осіб, що проходять альтернативну службу) включається до загального місячного оподатковуваного доходу платника податку.

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України визначено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету визначено статтею 168 Податкового кодексу України.

Так, згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету або розрахункового документа на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 № 17) затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок №44 в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Абзацом першим пункту 2 Порядку №44 передбачено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Згідно з пунктами 4, 5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, позивач як податковий агент переплатив суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2 276,65 грн, що була нарахована на розмір грошового забезпечення, яке відповідач безпідставно отримав (12 648,08 грн х 18 % = 2 276,65 грн).

Щодо заборгованості ОСОБА_3 перед в/ч НОМЕР_1 за видані предмети речового майна, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби.

Згідно вимог частини 1 статті 9-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII зазначають, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування (в даному випадку Адміністрацією Державної прикордонної служби України).

Інструкцією про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 №1132 «Про речове забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період» визначено організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, курсантів вищих військових навчальних закладів, військовослужбовців, які були призвані на строкову військову службу та військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та працівників Держприкордонслужби в мирний час та особливий період.

Пунктом 15 розділу II Інструкції передбачено, що у разі звільнення військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, через службову невідповідність, систематичне невиконання умов контракту, обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили, яким військовослужбовцю призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України Про запобігання корупції, чи позбавлення права займати певні посади вартість виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився, утримується з нього з урахуванням зносу.

Розпорядженнями Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився» від 06.01.2018 № 30, від 30.01.2019 №21, від 17.02.2020 №41, встановлено вартість предметів речового майна, яке видається військовослужбовцям під час проходження військової служби.

Згідно Довідки про вартість майна, що належить до утримання з сержанта ОСОБА_1 №34, встановлено, що відповідач набув право на отримання наступного речового майна: у жовтні 2019 року - шапка зимова (1 шт.), у жовтні 2019 року - білизна для холодної погоди (1 комплект), у жовтні 2019 року - куртка утеплена бавовняна (1 шт.), у жовтні 2019 року - рукавички демісезонні (1 пара), у жовтні 2019 року кашкет кмф (1 шт.), у жовтні 2019 року - ремінь (1 шт), у жовтні 2020 року фуфайка з довгим рукавом та кальсони (1 комплект).

На підставі викладеного, у зв`язку зі звільненням з військової служби відповідача, проведено розрахунок утримання коштів за речове майно особистого користування, строк носіння якого на день звільнення не закінчився (з урахуванням зносу), на загальну суму 1374,90 грн.

Оскільки, на даний час заборгованість відповідачем не погашена, кошти у сумі 1374,90 грн. до Луцького прикордонного загону не повернуто, відтак підлягають стягненню.

Таким чином, відповідач своїми діями призвів до того, що без належних правових підстав отримав кошти у вигляді грошового забезпечення, а отже за змістом зобов`язань, що виникають внаслідок збереження або набуття майна без достатньої правової підстави у позивача виникло право на повернення безпідставно отриманого відповідачем майна, і виник обов`язок відповідача повернути безпідставно одержане майно.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач був звільнений з військової служби за систематичне невиконання військових обов`язків, тому виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення в сумі 1 459,58 грн, одноразова грошова допомога за укладення першого контракту в сумі 10 565,50 грн, кошти в сумі 623,00 грн за використані три календарні дні щорічної відпустки, кошти за речове майно особистого користування в розмірі 1374,90 грн, а також сплачені в доход Державного бюджету України нараховані на грошове забезпечення єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 2 782,58 грн та податок на доходи фізичних осіб в сумі 2 276,65 грн, що в загальній сумі становить 19 082,21 грн мають бути відшкодовані відповідачем позивачу в повному обсязі.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач на час завдання позивачу шкоди проходив публічну службу та мав статус військовослужбовця. Позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи про стягнення майнової шкоди, завданої ним під час проходження військової служби, а саме внаслідок ухилення останнього від проходження військової служби.

Викладене вище свідчить про те, що між сторонами по справі виник спір з приводу стягнення збитків, завданих особою державі під час проходження військової служби, а тому цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити повністю.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

З викладеного слідує, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору відносяться на рахунок суб`єкта владних повноважень. Такий вид судових витрат, як судовий збір, поверненню позивачу - суб`єкту владних повноважень, не підлягає.

Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних правовідносинах із владою.

Оскільки військова частина НОМЕР_1 у вказаній справі є суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) заборгованість сумі 19 082 (дев`ятнадцять тисяч вісімдесят дві) гривні 21 копійку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський