Справа № 520/19118/2020
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 р. № 520/19118/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10,м. Київ,01024, ), третя особа - Ліквідаційна комісія ГУМВС України в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002, код ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у незатвердженому висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 18.05.2020 року про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» складений на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України, яке полягає у поверненні матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на доопрацювання до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у відповідності до вимог Наказу № 850 від 21.10.2015 року;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, він звернувся до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із установлення інвалідності, шо настала внаслідок захворювання, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. Висновком Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області позивачу призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, проте матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги неодноразово повернуті на доопрацювання до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області. Позивач вважає, що неприйняття рішення МВС щодо виплати одноразової грошової допомоги є протиправним, адже він має усі законні підстави для її отримання.

По справі було відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому ст. 257 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та третій особі та отримана ними.

Відповідач, Міністерство внутрішніх справ України, подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що оскільки окремі медичні документи оформлено з порушенням законодавства України, то їх необхідно доопрацювати, після чого буде прийнято рішення. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа, Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, надала письмові пояснення, в яких зазначила, що третьою особою вчинено всі дії передбачені Постановою № 850 та у позивача відсутні вимоги до комісії. Також вказала, що відповідно до 10 Положення про медико - соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 медико - соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціального профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Відсутність представників у складі комісії може вказувати на проведення експертизи неуповноваженим складом комісії. Відтак, на думку третьої особи, відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив на позов, в якій останній підтримав вимоги та доводи заявленого позову.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Органах внутрішніх справ з 19.08.1993 року по 29.09.2015 року.

Відповідно до висновку Військово лікарської комісії від 11 вересня 2015 року ОСОБА_1 був визнаний непридатним до проходження служби в ОВС у зв`язку з хворобою (гіпертонічна хвороба І ст. 2 ступеня) та 29 вересня 2015 року був звільнений з ОВС згідно Наказу № 522 о/с від 29.09.2015 року.

Обласною медико - соціальною експертною комісією 06 травня 2020 року ОСОБА_1 була встановлена ІІІ група інвалідності (ступінь втрати професійної працездатності 60 % з 06.05.2020 року).

З копії виписки обласної медико - соціальної експертної комісії вбачається, що причина втрати професійної працездатності є захворювання пов`язане з проходженням служби в Органах внутрішніх справ. Підстава акт огляду МСЕК № 402. Дата огляду 06.05.2020 року. Довідка серія 12 ААА № 013756.

З метою отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 15 травня 2020 року звернувся із відповідною заявою до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області, яка 18 травня 2020 року склала висновок про призначення одноразової грошової допомоги та разом з додатками направила до Міністерства внутрішніх справ України.

З листа Департаменту фінансово - облікової політики МВС України від 23.06.2020 вбачається, що висновок разом з додатками про призначення одноразової грошової допомоги без затвердження 26.06.2020 завх. № 2020, повернувся до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області, оскільки під час розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України встановлено, що довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках заповнена з порушенням Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 158/о «Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках», що затверджено наказом МОЗ від 30.07.2012 № 577 та зареєстровано у Міністерстві юстиції України 05.09.2012 за № 1514/21826, а саме в частині довідки, що видається страхувальнику, не зазначено: у пункті 2 - профіль МСЕК; у пункті 6 - дата встановлення страхового випадку. Проставляння відбитку кутової печатки МСЕК на бланку первинної облікової документації форми № 158/о зазначеним наказом не передбачено.

Крім того при встановленні групи інвалідності ОСОБА_1 в порушення вимог підпункту 2 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико - соціальної експертизи», представники ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» на засідання медико - соціальної експертної комісії при розгляді медичних документів ОСОБА_1 не запрошувалися. Наявність зазначених недоліків унеможливила прийняття рішення за надісланими матеріалами згідно Порядку, тому повертаються на доопрацювання.

З матеріалів справи також вбачається, що листом за підписом Голови ліквідаційної комісії 05 липня 2020 року вих. № 290/119/05/29-2-2020, з метою усунення недоліків вказаних у листі МВС України до Обласного центру медико-соціальної експертизи направлено прохання усунути недоліки вказані у листі МВС України.

На адресу Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області надійшла відповідь за підписом В.о. директора Обласного центру медико-соціальної експертизи в якій вказано про те, що найменування медико - соціальних експертиз комісій Обласного центру медико соціальної експертизи вказуються згідно Статуту комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», затвердженого Головою Харківської обласної ради 04.03.2019. Обласні медико-соціальні експертні комісії згідно п. 12 «Положення про медико-соціальну експертизу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 мають особливий статус і не підрозділяються по профілю. На підставі частини 1 п. 13 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 р. №1317 ступінь втрати працездатності застрахованого військо службовця або військовозобов`язаного встановлюється з дня проведення військово-лікарською його огляду. В п. 6 довідок дата настання страхового випадку) вказана дата огляду військовослужбовця військово-лікарською комісією.

Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області 07 серпня 2020 року за вих. № 322/119/05/29-2-2020 після доопрацювання на адресу Міністерства внутрішніх справ України був направлений висновок про призначення одноразової грошової допомоги разом з додатками, проте 11 листопада 2020 року висновок разом з додатками про призначення одноразової грошової допомоги повернувся на доопрацювання до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області за Вх. № 3838.

У листі про повернення матеріалів Вих. № 37264/15-2020 від 04.11.2020 року вказано про те, шо за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на те, що медико-соціальна експертна комісія проведена з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціального профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Зокрема повідомлено про те, шо при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, що унеможливлює прийняти рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком. Ураховуючи викладене, матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повертаються на доопрацювання.

Позивач, не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Водночас, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" закріплено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Статтею 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Підпунктом 2 п. 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до п. 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку №850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Відповідно до п. 9 Порядку №850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як встановлено судом позивач звернувся до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із установлення інвалідності, шо настала внаслідок захворювання, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ та висновком Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області позивачу призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ.

В подальшому даний висновок направлено до Міністерства внутрішніх справ України для затвердження в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Проте матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги неодноразово повертались на доопрацювання до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області, у зв`язку невідповідністю медичних документів вимогам Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 158/о та вимог підпункту 2 пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317.

Саме вказані недоліки наданих позивачем документів стали підставою для повернення відповідачем всього пакету документів на доопрацювання.

Надаючи оцінку діям МВС щодо розгляду документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, судом встановлено, що у відповідності до Порядку №850 розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

При цьому, не може вважатись належним рішенням в розумінні пункту 9 Порядку №850 листи Департаменту про повернення матеріалів на доопрацювання, оскільки вказані листи не містить підстав та мотивів відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Отже, формулювання причин невідповідності медичних документів у листах не може розцінюватись як належний спосіб прийняття та обґрунтування рішень суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що МВС ухилилося від прийняття рішення, що віднесене до його компетенції, оскільки по факту не прийняло жодного рішення щодо одноразової грошової допомоги заявнику (про призначення/відмову у призначенні), відповідно до пункту 9 Порядку №850.

З системного аналізу вищевказаних норм права, суд доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був прийняти рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги, а не повертати матеріали відносно позивача, ухиляючись від розгляду поданих документів та від прийняття обґрунтованого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №822/1579/17, 10 жовтня 2018 року у справі №733/1290/16-а, 19 лютого 2019 року у справі №802/498/18-а та 5 лютого 2020 року у справі №580/103/19.

Щодо вимоги про визнання протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України, яке полягає у поверненні матеріалів відносно ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України без затвердження висновку, то суд зазначає, що для достатнього та ефективного способу захисту прав позивача позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у незатвердженні висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 18.05.2020 року про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» складений на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_1 зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у відповідності до вимог Наказу № 850 від 21.10.2015 року.

Згідно частин 1, 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано у строк передбачений ч. 7 ст. 139 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат з оплати професійної правничої допомоги надано до матеріалів справи копії таких документів: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копію договору про надання професійної правничої допомоги № 01/07/20 від 15.07.2020, копію додаткової угоди до договору від 15.07.2020, копію акту виконаних робіт (наданих послуг) б/н від 22.12.2020, копія рахунку на оплату № 1 від 15.07.2020.

Предмет цієї правової допомоги узгоджено сторонами вказаного договору.

Розмір гонорару за надання правої допомоги та визначено у додатковій угоді від 15.07.2020, що складає 5000,00 грн, які замовник (позивач) вносить виконавцю на розрахунковий рахунок.

Отже розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у додатковій угоді у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) б/н від 29.12.2020 позивачу надані наступні послуги: дослідження матеріалів справи про призначення ОДГ, проведення юридичного аналізу матеріалу, підготовка, складання та подання позову в загальному розмірі 5000,00 грн.

Згідно з копією квитанції № 0.0..1 від 28.12.2020 про сплату послуг, оплата послуг здійснена позивачем на суму 5000,00 грн.

Суд звертає увагу на зміст норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.12.20 у справі № 640/18402/19.

Клопотань іншої сторони щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не надходило.

Враховуючи викладене, критерій реальності таких витрат, розумність їхнього розміру та задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягають задоволенню на суму 5000,00 грн.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10,м. Київ,01024, ), третя особа - Ліквідаційна комісія ГУМВС України в Харківській області(вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002, код ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним рішення задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у незатвердженні висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 18.05.2020 року про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» складений на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у відповідності до вимог Наказу № 850 від 21.10.2015 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по у розмірі 5840,80 грн (п`ять тисяч вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольца, буд. 10, м. Київ, 01024, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 20 квітня 2021 року.

Суддя Заічко О.В.