Справа № 540/2864/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2864/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представників: позивача - Кромпа О.П., відповідача - Риженка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - позивач, ГУ ДПС у Херсонській області) звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача податковий борг по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 1595188,61 грн., по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 1821863,53 грн. та по військовому збору - у сумі 132733,06 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , за яким на день смерті рахувався податковий борг в загальній сумі 3549785,20 грн., в тому числі по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 1595188,61 грн., по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 1821863,53 грн. та по військовому збору - у сумі 132733,06 грн. З посиланням на положення статей 1281, 1282 Цивільного кодексу України та статті 99 Податкового кодексу України позивач доводить, що ним своєчасно пред`явлено відповідачу кредиторську вимогу щодо погашення податкового боргу, яка задоволена не була, відтак податковий борг став податковим боргом відповідача як спадкоємця і має бути погашений нею в межах вартості майна, що успадковано, та пропорційно частці у спадщині на дату її відкриття.

Ухвалою від 28.12.2019р. вказаний позов залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків. Ухвала виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 20.01.2020р. провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 19.02.2020р. Сторонам встановлені строки для подачі до суду заяв по суті справи.

Відповідачем 14.02.2021р. подано відзив на позовну заяву, за змістом якого вона позов не визнає, уважаючи неузгодженим грошові зобов`язання померлого ОСОБА_2 з посиланням на те, що податкові повідомлення-рішення, якими такі зобов`язання нараховані, оскаржені в судовому порядку, а саме подано касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими відмовлено у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.

У підготовчому засіданні 19.02.2020р. оголошено перерву до 02.03.2020р.

Позивачем 24.02.2020р. подано відповідь на відзив.

Відповідачем 26.02.2020р. подано докази.

У підготовчому засіданні 02 березня 2020 року оголошено перерву для витребування додаткових доказів.

Ухвалою від 02.03.2020р. витребувано у приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу Драгневич Лариси Юріївни відомості та підтверджуючі їх документи щодо складу та вартості майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке успадковано ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Протокольною ухвалою від 02.03.2020р. оголошено перерву в підготовчому засіданні до 10:00 год. 18.03.2020р.

Приватним нотаріусом Драгневич Л.Ю. на виконання вимог ухвали суду подано 10.03.2020р. витребовані докази, а саме спадкову справу та інші документи щодо складу та вартості майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке успадковано ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою від 18.03.2020р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та відкладено підготовче засідання на 08.04.2020р.

Ухвалою суду від 08.04.2020р. провадження у справі зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Відповідачем 02.12.2020р. подано клопотання про зупинення провадження у справі, мотивоване неможливістю розгляду даної справи до завершення кримінального провадження №0000787 за її заявою щодо можливих неправомірних дій працівників поліції та посадових осіб ДПІ ДФС в Херсонській області відносно неї.

Ухвалою від 14.12.2020р. провадження у справі поновлено, розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 14.12.2020р. о 09:00 год.

Протокольною ухвалою суду від 14.12.2020р. задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи з підстав доцільності надати йому можливість ознайомитись з матеріалами справи, підготовче засідання відкладено на 13:30 год. 28.12.2020р., а також вирішено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі розглянути в наступному підготовчому засіданні.

Ухвалою від 28.12.2020р. задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, призначено наступне підготовче засідання на 13:30 год. 11.01.2021р.

З 11.01.2021р. по 18.02.2021р. суддя перебував на лікарняному.

Наступне підготовче засідання було призначено на 10:00 год. 24.03.2021р.

Ухвалою від 24.03.2021р. відмовлено у задоволенні клопотань відповідача та її представника про відкладення підготовчого засідання; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі; установлено строк для подання додаткових доказів та порядок з`ясування з`ясування обставин спору і дослідження доказів; закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 14.04.21 о 10:00 год.

В судовому засіданні 14.04.2021р. проголошено вступну і резолютивну частини рішення. У ході засідання представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на викладені в позові доводи, а представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що: надсилання кредиторської вимоги нотаріусу не є врученням такої вимоги спадкоємцю, тому оскільки відповідачу не вручили кредиторську вимогу, то у позивача не виникло право на звернення до суду; ГУ ДПС у Херсонській області не встановило обсяг і вартість успадкованого відповідачем майна, унаслідок чого неправильно визначило розмір позовних вимог і не виправило такої своєї помилки, що на його думку унеможливлює задоволення позову в межах заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , який був зареєстрований як фізична особа-підприємець 18.05.2005р. та перебував на податковому обліку в Головному управлінні ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (правонаступником якого є позивач).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

На день смерті за ФОП ОСОБА_2 рахувався податковий борг в загальній сумі 3549785,20 грн., а саме:

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 1595188,61 грн. (залишок непогашеного податкового боргу), який виник починаючи з 26.04.2018р. за рахунок несплати узгодженого грошового зобов`язання, що нараховано згідно податкового повідомлення-рішення від 11.05.2017р. № на суму 1608147,50 грн.;

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування борг складає 1821863,53 грн. (залишок непогашеного податкового боргу), який виник починаючи з 19.02.2017р. за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, які нараховані згідно податкової декларації про майновий стан і доходи від 19.02.2017р. № на суму 13109,40 грн. (залишок непогашеного грошового зобов`язання по декларації становить 8582,72 грн.), податкової декларації про майновий стан і доходи від 19.02.2018р. № на суму 32096,22 грн., податкових повідомлень-рішень від 11.05.2017р. № на суму 1492575,93 грн. та № на суму 510,00 грн., нарахованої пені в сумі 288 098,66 грн.;

- по військовому збору 132733,06 грн. (залишок непогашеного податкового боргу), який виник починаючи з 26.04.2018р. за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно податкового повідомлення-рішення від 11.05.2017р. № на суму 113782,09 грн., нарахованої пені в сумі 18951,28 грн.

Податкові повідомлення-рішення від 11.05.2017р. № на суму 1608147,50 грн., № на суму 1492575,93 грн. та № на суму 510,00 грн., № на суму 113782,09 грн. були оскаржені ФОП ОСОБА_2 в судовому порядку, але постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.09.2017р. у справі №821/771/17, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018р. у задоволенні позову та скасуванні указаних податкових повідомлень-рішень було відмовлено.

Контролюючим органом було вручено ОСОБА_2 податкову вимогу від 30.08.2014р. № 9552-25 на суму 48857,30 грн.

Отримання ОСОБА_2 зазначених вище податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги підтверджується наявними у справі рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, в яких ОСОБА_2 власноручно розписався, що засвідчено підписом працівника поштового зв`язку.

Згідно статті 89 розділу II ПК України контролюючим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 03.09.2014 року № 563.

З інтегрованих карток платника податків - ОСОБА_2 по податку на додану вартість, по податку на доходи фізичних осіб, по військовому збору видно, що з часу вручення ОСОБА_2 податкової вимоги від 30.08.2014р. № 9552-25 його податковий борг не переривався і погашеним повністю не був.

Грошові зобов`язання, визначені контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, відповідачем не сплачені у повному обсязі добровільно у строки, визначенні законодавством України.

Після смерті ОСОБА_2 контролюючим органом на адресу Першої Херсонської державної нотаріальної контори 20.12.2018р. направлено звернуту до спадкоємців померлого кредиторську вимогу №15597/10/21-22-17-02-16 на суму 3562775,46 грн. Тобто, у цій вимозі контролюючий орган зазначив конкретний розмір вимог кредитора.

Листом від 29.12.2018р. Перша Херсонська державна нотаріальна контора повідомила контролюючий орган про надіслання кредиторської вимоги за належністю до приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу Драгневич Л.Ю., оскільки саме цим нотаріусом заведено спадкову справу.

У свою чергу, приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу Драгневич Л.Ю. листами від 05.06.2019р. №152/02-14, від 15.08.2019р. №244/02-14 повідомила контролюючий орган про те, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 та їй видано ряд свідоцтв про право на спадщину.

Грошові зобов`язання, визначені контролюючим органом, відповідачем не сплачені у повному обсязі добровільно у строки, визначенні законодавством України, тому податковий орган просить стягнути їх у судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законом.

Згідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст.36 ПК України податковим обов`язком платника податку визнається його обов`язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Такий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 46.1 статті 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п.54.1 ст.54 ПК України).

Положеннями п.126.1 ст.126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Порядок узгодження грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом, врегульовано ст.56 ПК України. Так, згідно п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.2 статті 56 ПК України визначено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до п.56.3 ст.56 ПК України (в редакції, чинній на час направлення податкового повідомлення-рішення) скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою (п.56.15 ст.56 ПК України).

Згідно п.56.17 ст.56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Приписами п.56.18 ст.56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.57.3 ст.57 ПК України (в редакції, чинній на час формування податкового повідомлення-рішення) у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг (п.58.3 ст.58 ПК України в редакції, чинній на час направлення податкових повідомлень-рішень).

Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням - рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

Узгоджене грошове зобов`язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення на підставі якого виник податковий борг, оскільки це не є предметом такого правового спору. Проте, таку оцінку суд надає під час розгляду справи про правомірність податкового повідомлення-рішення.

Як видно з матеріалів справи, податковий борг ФОП ОСОБА_2 виник унаслідок нарахування йому грошових зобов`язань податковими повідомленнями-рішеннями від 11.05.2017р. № на суму 1608147,50 грн., № на суму 1492575,93 грн. та № на суму 510,00 грн., № на суму 113782,09 грн., а також самостійно визначених платником податків зобов`язань за податковими деклараціями про майновий стан і доходи від 19.02.2017р. № на суму 13109,40 грн., від 19.02.2018р. № на суму 32096,22 грн. Крім того, на вказані зобов`язання була нарахована пеня в сумі 288 098,66 грн. та в сумі 18951,28 грн.

Нараховані указаними податковими повідомленнями-рішеннями грошові зобов`язання є узгодженими, оскільки вони були оскаржені ФОП ОСОБА_2 в судовому порядку і у задоволенні його позову було відмовлено постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.09.2017р. у справі №821/771/17, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018р. Тобто, рішення суду про відмову йому у визнанні протиправними і скасуванні податкових повідомлень-рішень набуло законної сили. Звісно ж, в силу приписів 325 КАС України відсутні підстави брати до уваги факт оскарження в касаційному порядку зазначених судових рішень.

Доказів же подання уточнюючих декларацій про майновий стан і доходи, якими б змінювались самостійно визначені платником податків грошові зобов`язання, до суду не надано.

Таким чином, визначені ФОП ОСОБА_2 грошові зобов`язання набули статусу узгоджених, а оскільки вони не були ним сплачені, то цілком зрозуміло, що ці грошові зобов`язання стали податковим боргом платника податків у розумінні пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України.

Згідно пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Відповідно до пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Пунктом 129.4 статті 129 ПК України визначено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

У зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_2 у встановлені ПК України строки узгоджених грошових зобов`язань, контролюючим органом було нараховано пеню в сумі 288 098,66 грн. та в сумі 18951,28 грн.

Пунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податкові повідомлення-рішення отримані ФОП ОСОБА_2 своєчасно та в порядку, установленому ПК України.

Контролюючим органом до боржника застосовувались заходи стягнення, зокрема, на виконання вимог ст.59 ПК України позивачем сформовано та направлено ФОП ОСОБА_2 податкову вимогу від 30.08.2014р. № 9552-25 на суму 48857,30 грн. та винесено рішення про опис майна у податкову заставу від 03.09.2014 року № 563.

З часу вручення ОСОБА_2 податкової вимоги від 30.08.2014р. № 9552-25 його податковий борг не переривався і погашеним повністю не був.

Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень (п.41.4 ст.41 ПК України).

Приписами п.87.11 ст.87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Утім, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Його єдиним спадкоємцем є відповідач у цій справі ОСОБА_1 .

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, в якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус фізичної особи - підприємця сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном як фізична особа. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Порядок виконання грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу фізичної особи (у тому числі фізичної особи - підприємця) визначений ст.99 ПК України.

Згідно із пп. 99.1 ст.99 ПК України виконання грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу фізичної особи (у тому числі фізичної особи - підприємця, фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність) у разі її смерті або оголошення судом померлою здійснюється її спадкоємцями, які прийняли спадщину (крім держави), в межах вартості майна, що успадковується, та пропорційно частці у спадщині на дату її відкриття.

Претензії спадкоємцям пред`являються контролюючими органами в порядку, встановленому цивільним законодавством України для пред`явлення претензій кредиторами спадкодавця.

Після закінчення строку прийняття спадщини грошові зобов`язання та/або податковий борг спадкодавця стають грошовими зобов`язаннями та/або податковим боргом спадкоємців.

Протягом строку прийняття спадщини на грошові зобов`язання та/або податковий борг спадкодавців пеня не нараховується.

У разі переходу спадщини до держави грошові зобов`язання померлої фізичної особи припиняються.

Отже, цією нормою, яка є спеціальною до спірного випадку, установлено, що погашення податкового боргу фізичної особи - підприємця здійснюється її спадкоємцями, які прийняли спадщину. При цьому податковий борг погашається спадкоємцями виключно в межах вартості майна, що успадковується, та пропорційно частці у спадщині на дату її відкриття. Однією з обов`язкових передумов для виникнення у спадкоємців обов`язку погасити податковий борг померлого є пред`явлення контролюючим органом претензії спадкоємцям у порядку, встановленому цивільним законодавством України для пред`явлення претензій кредиторами спадкодавця. Якщо контролюючий орган пред`явив в такому порядку претензію спадкоємцям, але вони не виконали її, то після закінчення строку прийняття спадщини грошові зобов`язання та/або податковий борг спадкодавця стають грошовими зобов`язаннями та/або податковим боргом спадкоємців.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців визначений статтею 1281 Цивільного кодексу України (у чинній редакції), відповідно до якої спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З вказаної правової норми видно, що пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця пов`язується з прийняттям спадщини та одержанням спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Так, за змістом статей 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (якою як загальним правилом для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Той спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. При цьому статтею 1220 Цивільного кодексу України установлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно ж до статей 1296 - 1298 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. До закінчення строку на прийняття спадщини нотаріус може видати спадкоємцеві дозвіл на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), якщо це викликано обставинами, які мають істотне значення.

В межах цієї справи не встановлено, що ОСОБА_1 повідомляла контролюючий орган про відкриття спадщини.

Суд враховує, що до 04.02.2019р. стаття 1281 Цивільного кодексу України існувала в іншій редакції, відповідно до якої кредиторові спадкодавця належало протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Як видно зі справи, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно з цього ж дня була відкрита спадщина, а у позивача виникло право пред`явити вимоги до спадкоємців.

Так, позивач направив на адресу Першої Херсонської державної нотаріальної контори 20.12.2018р. звернуту до спадкоємців померлого кредиторську вимогу №15597/10/21-22-17-02-16 на суму 3562775,46 грн.

Слід врахувати, що стаття 1281 Цивільного кодексу України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Натомість обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. При цьому законодавством не передбачені форма і зміст вимог кредитора, а також на нотаріуса не покладено обов`язку перевіряти обґрунтованість вимог.

Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд (наприклад, постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц, від 10 березня 2021 року у справі №522/5924/17, від 13 січня 2021 року у справі № 456/4355/15-ц).

Наведеним спростовуються доводи представника відповідача про те, що у позивача не виникло право на звернення до суду, які він висновував з того, що позивач не пред`являв кредиторську вимогу безпосередньо відповідачу як спадкоємцю.

Отже, позивач у відповідності із вимогами діючого на той час законодавства пред`явив як кредитор свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_2 .

Листом від 29.12.2018р. Перша Херсонська державна нотаріальна контора повідомила контролюючий орган про надіслання кредиторської вимоги за належністю до приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу Драгневич Л.Ю., оскільки саме цим нотаріусом заведено спадкову справу.

Приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу Драгневич Л.Ю. листами від 05.06.2019р. №152/02-14, від 15.08.2019р. №244/02-14 повідомила контролюючий орган про те, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 та їй видано ряд свідоцтв про право на спадщину.

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 від 17.10.2018р. приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Драгневич Л.Ю. заведена спадкова справа №11/2018 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Вказана спадкова справа досліджена судом, в результаті чого встановлено, що ОСОБА_1 видані такі свідоцтва про право на спадщину:

- від 25.04.2019р. на грошові кошти, з відповідними нарахованими відсотками та нарахованою компенсацією, які знаходяться в ПАТ «Креді Агріколь Банк» в сумі 400,01 грн. та 439,00 грн.; в ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» в сумі 25661,73 грн., 48,80 грн., 83205,40 грн. та 3532,96 грн.;

- від 15.08.2019р. на 1 / 2 частку статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ.Трейд» () вартістю 16500,00 грн.;

- від 15.08.2019р. на 1 / 2 частку статутного капіталу Приватного підприємства «ТД «Блінов» () вартістю 500,00 грн.;

- від 25.10.2019р. на грошові кошти, з відповідними нарахованими відсотками та нарахованою компенсацією, які знаходяться в АТ «ОТП Банк» в сумі 40942,91 грн.

Постановою приватного нотаріуса від 19.08.2019р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину на таке нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 ; 1 / 2 частки земельної ділянки АДРЕСА_2 та 1 / 2 частку трансформаторної підстанції літ. «Б» по АДРЕСА_2 .

Доказів оскарження та скасування цієї постанови не надано, отже вона є чинною.

Ураховуючи наведене, станом на час розгляду цієї справи є підтвердженим спадкування ОСОБА_1 майна померлого ОСОБА_2 загальною вартістю 171230,90 грн. (400,01 грн. + 439,00 грн. + 25661,73 грн. + 48,80 грн. + 83205,40 грн. + 3532,96 грн. + 16500,00 грн. + 500,00 грн. + 40942,91 грн.).

Отже, ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець ОСОБА_2 прийняла спадщину, у тому числі і його зобов`язання зі сплати податків та зборів, контролюючий орган пред`явив до неї вимоги щодо погашення податкового боргу ОСОБА_2 , а тому його податковий борг став податковим боргом відповідача і підлягає погашенню нею в межах вартості майна, що успадковано.

Також судом встановлено, що відповідач не погасила податковий борг.

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування наявності узгодженого грошового зобов`язання, за стягненням якого звернувся позивач (зокрема не чинності податкових повідомлень-рішень, погашення податкового боргу, тощо), натомість позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження наявності узгодженого грошового зобов`язання і його суми, дотримання процедури визначення податкового зобов`язання відповідача, повідомлення останнього про наявність податкового боргу та вчинення усіх встановлених дій, які б призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Тож позов підлягає задоволенню, але частково, виходячи з вартості успадкованого відповідачем майна.

При визначенні суми податкового боргу, яка підлягає стягненню, суд враховує, що цей борг складається з різних податків і зборів та має сплачуватись до різних бюджетів. Податковий борг за кожним з податків, окрім військового збору, значно перевищує вартість успадкованого відповідачем майна, виключно в межах якої у неї існує обов`язок погасити податковий борг. Тобто, вартість успадкованого майна не дає можливості погасити в повному обсязі податковий борг навіть по одному податку із зазначених позивачем. Однак суд позбавлений можливості самостійно обирати вид податку, по якому належить стягнути податковий борг, а позивач не скористався своїм правом визначити, податковий борг по якому саме податку чи збору слід погасити за рахунок успадкованого майна.

Тому суд вважає доцільним стягнути податковий борг по кожному з податків і зборів, указаних позивачем, обраховуючи конкретні суми, які підлягають стягненню, виходячи з істотності (питомої ваги) частки суми податкового боргу по кожному окремому податку в загальному розмірі податкового боргу.

Так, загальна сума податкового боргу згідно з позовом складає 3549785,20 грн., з яких борг по податку на додану вартість 1595188,61 грн. або 44,93 %, по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування - 1821863,53 грн. або 51,33 % та по військовому збору - 132733,06 грн. або 3,74 % від загальної суми податкового боргу.

Установлена судом вартість успадкованого відповідачем майна становить 171230,09 грн., тому відповідно у цій сумі частка податкового боргу по податку на додану вартість 44,93% у грошовому виразі складає 76934,04 грн., частка податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування 51,33% у грошовому виразі складає 87892,83 грн., а частка податкового боргу по військовому збору 3,74% у грошовому виразі складає 6404,03 грн.

З огляду на викладене суд вважає, що саме у цих сумах і слід стягувати податковий борг.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про необхідність відмови у задоволенні повністю, які мотивовані тим, що ГУДПС у Херсонській області не встановило обсяг і вартість успадкованого відповідачем майна, унаслідок чого неправильно визначило розмір позовних вимог і не виправило такої своєї помилки, у тому числі і шляхом зменшення розміру позовних вимог.

На переконання суду, позивач у даному випадку обтяжений, зокрема, обов`язком доводити обставини існування, підставності і розміру заборгованості (податкового боргу), у той час як тягар доведення обставин дійсної вартості успадкованого майна, в межах якого податковий борг підлягає погашенню, покладений саме на відповідача у справі. При цьому зменшення розміру позовних вимог чи відмова від частини позовних вимог є правом позивача, а саме суд в силу приписів статей 244, 245 та 246 КАС України при вирішенні справи по суті повинен визначитись, чи підлягає позов задоволенню повністю або частково.

У підсумку суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача податкового боргу в загальній сумі 171230,90 грн.

У зв`язку з тим, що ГУДПС у Херсонській області є суб`єктом владних повноважень, розподіл судових витрат у цій справі не здійснюється відповідно до приписів частин 1 - 3 статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) податковий борг в загальній сумі 171230 (сто сімдесят одна тисяча двісті тридцять) грн. 90 (дев`яносто) коп., а саме :

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, робіт, послуг в сумі 76934 (сімдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять чотири) грн. 04 коп. (отримувач: УК у м. Херсоні / м. Херсон / 14010100, код отримувача - 37959779, МФО банку - 899998, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA9021002, код бюджету - 14010100 (державний бюджет)),

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 87892 (вісімдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн. 83 коп. (код бюджету - 11010500 (зведеного бюджету), отримувач: УК у м. Херсоні / м. Херсон / 11010500, код отримувача - 37959779, МФО банку - 899998, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UA1021002)

- по військовому збору в сумі 6404 (шість тисяч чотириста чотири) грн. 03 коп. (код бюджету - 11011000, до державного бюджету, отримувач: УК у м. Херсоні / м. Херсон / 11011000, код отримувача - 37959779, МФО банку - 852010, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Херсонській області, номер рахунку - UA3021002).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20 квітня 2021 р.

Суддя А.С. Пекний

кат. 111020300