Справа № 200/1562/21-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року справа №200/1562/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Казначеєва Е.Г., суддів: Гайдара А.В., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 р. у справі № 200/1562/21-а (головуючий І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката,-

ВСТАНОВИВ:

12.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить забезпечити позовну заяву про визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області від 11.02.2021 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді призупинення адвокатської діяльності на 2 місяці, для чого зупинити дію даного рішення та заборонити Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Донецької області вчиняти будь-які дії з реєстрації відомостей про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вказаним рішенням до розгляду позовної заяви по суті.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд забезпечив позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката шляхом зупинення дії рішення Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Донецької області від 11 лютого 2021 року та заборони Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Донецької області вчиняти дії щодо реєстрації відомостей про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної комісії до розгляду позовної заяви по суті.

11 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката шляхом зупинення дії рішення Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Донецької області від 11 лютого 2021 року (адміністративна справа №200/2664/21-а).

16.03.2021 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

В обґрунтування позову зазначено, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Проте, ОСОБА_1 порушив вимоги ч.2 ст.153 КАС України, а саме не подав відповідну позовну заяву протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення адміністративного позову в справі №200/1562/21-а, суд скасував заходи забезпечення адміністративного позову щодо зупинення дії рішення Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Донецької області від 11 лютого 2021 року та заборони Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Донецької області вчиняти дії щодо реєстрації відомостей про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної комісії до розгляду позовної заяви по суті.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції якою скасовано заходи забезпечення адміністративного позову, подав апеляційну скаргу. Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, позивачем було виконано вимоги процесуального законодавства щодо подання позовної заяви. Апелянт посилається на те, що відлік строку подання позову починає перебіг з дати отримання ухвали про забезпечення позову. Також, зазначено, що підготовка матеріалів та позовної заяви зайняла значний час. Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення відповідача винесене з порушенням вимог законодавства та позбавляє його можливості вчиняти дії з надання правової допомоги, що призведе до порушення прав позивача та інших осіб в інтересах яких він виступає.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано главою 10 розділу І Загальних положень КАС України, яка визначає підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі, метою якого є охорона матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Зміст і форму заяви про забезпечення позову визначено у статті 152 КАС України, пунктами 3 та 4 частини 1 якої передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову та захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Так, відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина 2 статті 150 КАС України).

Підстави забезпечення позову визначені в ст. 150 КАС України є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Наявність інституту забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій виконання рішення адміністративного суду у разі задоволення позовних вимог і спрямована на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Тобто, створює можливість реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

При цьому, суд зазначає, що застосування заходів забезпечення позову спрямовано лише на збереження наявного становища сторін до розгляду справи по суті заявлених вимог і встановлення їх обґрунтованості.

Разом з цим, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Положеннями статті 153 КАС України передбачена можливість подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

При цьому згідно із частиною 2 статті 153 КАС України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Водночас, суд звертає увагу на те, що забезпечення позову до подання позовної заяви є спеціальним інструментом, який покликаний гарантувати виконання рішення у справі за позовом, який буде подано пізніше, але з дотриманням строків, передбачених частиною 2 статті 153 КАС України.

Так, згідно з частиною 1, 2, 5 статті 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, що визначається роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року цього строку.

Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день.

З аналізу наведених норм вбачається, що перебіг строку, в який відповідно до положення частини 2 статті 153 КАС України заявник повинен подати відповідну позовну заяву починається з наступного дня після дня постановлення ухвали про забезпечення позову, а не отримання відповідної ухвали як помилково зазначає позивач.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку, особа, яка подає відповідну заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви та має намір подати позову, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви 12.02.2021. З позовною заявою позивач звернувся лише 11.03.2021, яка зареєстрована 12 березня 2021 року (справа №200/2664/21-а). Тобто, позивачем значно порушено строк передбачений частиною 2 статті 153 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч.8 статті 157 КАС України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини 2 статті 153 цього Кодексу.

Отже, неподання заявником відповідного позову у строк, визначений статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, зазначені обставини є підставою для скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанцій надано правильну правову оцінку підставам скасування заходів забезпечення адміністративного позову, у зв`язку з чим висновок суду щодо задоволення заяви є вірним.

Стосовно посилання апелянта на те, що на момент подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, позивачем було виконано вимоги процесуального законодавства щодо подання позовної заяви, суд не приймає оскільки зазначене не спростовує порушення позивачем процесуальних строків що є підставою для скасування відповідного заходу.

Суд апеляційної інстанції не приймає доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення відповідача та доводи третьої особи про правомірність такого рішення, оскільки такі обставини підлягають перевірці судом при розгляді цієї справи по суті, а не на стадії вирішення питання про забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції. Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Крім того, позивач відповідно до п. 3 ч. 1 153 КАС України, має право подати заяву про забезпечення позову після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції грунтуються на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чи відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 р. у справі № 200/1562/21-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 р. у справі № 200/1562/21-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено та підписано 21 квітня 2021 року

Колегія суддів Е.Г. Казначеєв

А.В. Гайдар

Г.М. Міронова