Справа № 560/4308/21
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4308/21
РІШЕННЯ

іменем України

20 квітня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магди Світлани Григорівни щодо не відкриття виконавчого провадження;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження на підставі заяви ОСОБА_1 від 17.03.2021 року про примусове виконання виконавчого листа від 27.05.2010 року №2-а-3527/10/2270, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом 04.06.2010 року про визнання протиправним та скасування наказу Голови Державної митної служби України №698-к від 27.04.2010 року «Про внесення зміни до наказу Держмитслужби України від 01.03.2010 року 222-к», поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Хмельницької митниці, зобов`язання Державної митної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову вказує, що оскільки державним виконавцем у виконавчому провадженні №37678059 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та підстав для її скасування немає, позивач не позбавлений можливості повторно звернутися щодо примусового виконання рішення. Вважає, що відповідач протиправно повернув виконавчий лист стягувачу без прийняття його до виконання, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

16.04.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що згідно абзацу другого частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-19 від 02.06.2016 року виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, вказує, що належним способом забезпечення виконання виконавчого листа, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом 04.06.2020 №2-а-3527/10/2270, завершеного на підставі пункту 11 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV, є відновлення виконавчого провадження в порядку передбаченому, статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-19 від 02.06.2016 року, а не його повторне пред`явлення до виконання.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 20.04.2021.

Ухвалою від 20.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі, вирішено розгляд справи провести у письмовому провадженні.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.05.2010 по справі №2-а-3527/10/2270 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено шляхом визнання протиправним та скасування наказу Голови Державної митної служби України №698-к від 27.04.2010 року "Про внесення зміни до наказу Держмитслужби України від 01.03.2010 року 222-к". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Хмельницької митниці. Зобов`язано Державну митну службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

04.06.2010 Хмельницьким окружним адміністративним судом видано відповідний виконавчий лист.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року замінено сторону виконавчого провадження Державну митну службу України на Міністерство доходів і зборів України по справі №2-а-3527/10/2270 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про скасування наказу № 698-к від 27.04.2010 р. та поновлення на посаді.

19.04.2013 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення ДВС України відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа від 04.06.2010 року по справі № 2-а- 3527/10/2270.

16.04.2014 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№37678059, на підставі пункту 11 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІУ.

Ухвалою 02.03.2021 по справі №2-а-3527/10/2270 у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі № 2-а-3527/10/2270.

Позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про примусове виконання виконавчого листа, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом 04.06.2020 року №2-а- 3527/10/2270.

25.03.2021 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магдою Світланою Григорівною повернуто виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання. У повідомленні про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання від 25.03.2021 №64949292/2(20.1) зазначено, що згідно абзацу другого частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-19 від 02.06.2016 року виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо не відкриття виконавчого провадження протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII врегульовано, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених Законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог статей 4, 26 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-19 від 02.06.2016 року при надходженні виконавчого документа до державного виконавця, в залежності від конкретних обставин, законодавець передбачає для цієї посадової особи два види правомірної поведінки:

- повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення (частини четверта статті 4);

- відкрити виконавче провадження (стаття 26).

Судом встановлено, що у повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 25.03.2021 №64949292/2(20.1) зазначено, що згідно абзацу другого частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-19 від 02.06.2016 року виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законодавством України не передбачено можливості повторного відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, провадження за яким було завершено на підставі пункту 11 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Позивач не оскаржував в судовому порядку постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№37678059 від 16.04.2014.

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою 02.03.2021 по справі №2-а-3527/10/2270 у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі № 2-а-3527/10/2270. Вказана ухвала набрала законної сили 05.03.2021.

Відповідно до вказаного рішення виконавчий лист від 04.06.2010 № 2-а-3527/10/2270 був пред`явлений до виконання Відділу примусового виконання рішення ДВС України, в строк визначений чинним на момент його пред`явлення законодавством.

Отже, державний виконавець при винесені повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією, Законами України, а тому підстав для визнання бездіяльності щодо не відкриття виконавчого провадження немає.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

За змістом п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Зважаючи на вищевикладене, позовна вимога про зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження за заявою від 17.03.2021 року на підставі виконавчого листа виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом 04.06.2020 року №2-а-3527/10/2270 також не підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20 квітня 2021 року 12:40

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13,Київ 1,01001 , код ЄДРПОУ -

Головуюча суддя Д.Д. Гнап