Справа № 420/6228/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6228/21
УХВАЛА
19 квітня 2021 року суддя Одеського окружного адміністративного суду Бжассо Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16 березня 2021 року №238 «Про результати службового розслідування» в частині визнання протиправною бездіяльності та нанесення матеріальних збитків державі в розмірі 8168710,38 грн. командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_1 ;

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16 березня 2021 року №238 «Про результати службового розслідування», яким за неналежне виконання обов`язків військової служби, порушення вимог 16,36,37,58,59,67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2.3, 3.1.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997р. №300, абзацу 2 статті 7.2 розділу 7 та статті 8.5 розділу 8 Інструкції про використання автомобільної техніки у Міністерстві оборони та Збройних силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 12.12.2016р. №678, вимоги Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.09.2017р. №440, на підставі ч. 2 ст. 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, завдану державі», командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, тобто у розмірі 34 050 грн.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) повернути ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) відраховані з грошового забезпечення військовослужбовця кошти у розмірі 5159,04 грн.

15.04.2021 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, згідно з якою позивач просить суд зупинити стягнення з грошового забезпечення командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 в дохід держави в сумі 34050 грн. на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2021 року № 238 «Про результати службового розслідування» до набрання законної сили рішенням по даній справі.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 обгрунтовує позовні вимоги порушенням з боку Відповідача Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони від 21.11.2017 № 608 під час проведення службового розслідування, яке стало підставою для прийняття оскаржуваного наказу, а також не виконанням вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану Державі» при складанні наказу №238, а саме недоведеності протиправної поведінки ОСОБА_1 та заподіяння державі шкоди в розмірі 8168710,38 грн. за період з 25.12.2016 р. по 01.03.2020р., відсутності причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди, умови та причини, що сприяли її заподіянню за відсутності доведеності вини позивача у вчиненні порушення.

Пунктом 12 оскаржуваного наказу №238 зобов`язано помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_2 занести до книги стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_2 суми збитків для проведення утримання з командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 у розмірі 34050 грн. для відшкодування збитків, спричинених безпідставним списанням паливно-мастильних матеріалів на вантажні автомобілі військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану Державі» (далі-Закон) стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.

Представник позивача зазначає, що на момент подання позову з грошового забезпечення Позивача утримано на виконання Наказу №238 кошти в сумі 5159,04 грн. Представник позивача вказує на те, що протягом розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 та набрання рішенням по справі чинності, з грошового забезпечення Позивача будуть утримуватись кошти на виконання наказу №238, а невжиття заходів забезпечення адміністративного позову унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення прав та інтересів полковника ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду.

Статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суддя вважає, що доданих матеріалів достатньо для розгляду заяви по суті без виклику особи, яка її подала та заінтересованих осіб.

Суд дослідив заяву про забезпечення позову, дослідив матеріали справи в частині заявленого клопотання та робить наступні висновки.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяви про забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 826/7496/18, від 14 травня 2020 року у справі №640/20626/18.

Тобто, забезпечення позову є однією із гарантій захисту прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, якщо існує реальна загроза, що відповідач (суб`єкт владних повноважень) всупереч заявленим позовним вимогам може вчиняти певні дії, які стануть перешкодою у виконанні рішення або ефективному захисту, поновленні порушених чи оспорюваних прав позивача.

Таким чином, обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Суд зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16 березня 2021 року №238 «Про результати службового розслідування», за неналежне виконання обов`язків військової служби, порушення вимог 16,36,37,58,59,67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2.3, 3.1.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997р. №300, абзацу 2 статті 7.2 розділу 7 та статті 8.5 розділу 8 Інструкції про використання автомобільної техніки у Міністерстві оборони та Збройних силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 12.12.2016р. №678, вимоги Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.09.2017р. №440, на підставі ч. 2 ст. 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, завдану державі», командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, тобто у розмірі 34 050 грн.

Суд зазначає, що зазначений наказ є предметом розгляду справи № 420/6228/21, клопотання про забезпечення позову обґрунтовано протиправністю та безпідставністю зазначеного наказу. При цьому, у випадку забезпечення даного позову обраним позивачем шляхом з урахуванням наведених обґрунтувань, суд фактично надасть оцінку оскаржуваному в подальшому акту відповідача, що призведе до вирішення спору по суті, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає меті запровадження інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

Щодо доводів представника позивача з приводу того, що з грошового забезпечення позивача вже стягуються кошти на виконання спірного наказу, що унеможливить виконання рішення суду даній справі, суд не приймає до уваги, оскільки однією із позовних вимог є зобов`язання повернути вже стягнуту суму коштів та позивач згідно зі ст. 47 КАС України має право збільшити розмір позовних вимог.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд робить висновок, що клопотання про забезпечення позову не належить задоволенню.

Керуючись ст.ст. 14, 150,151, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду відповідно до п.15.5 Розділу VII Перехідні Положення КАС України.

Суддя Н.В. Бжассо