Справа № 200/8075/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року справа №200/8075/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Сіваченка І.В., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 р. у справі № 200/8075/20-а (головуючий І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, УПФУ), в якому просила: визнати протиправними дій та скасувати рішення від 01.08.2019 № 178 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з не зарахуванням періоду роботи на посаді лікаря невропатолога з 01.08.1991 по 09.10.2015 до стажу роботи у подвійному розмірі та призначення пенсії за вислугу років; зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років від 26.06.2019 № 4166 та зарахувати до стажу період роботи на посаді лікаря невропатолога з 01.08.1991 по 09.10.2015 в Комунальній лікувально-профілактичній установі Обласна клінічна лікарня профзахворювань, зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд: визнав протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи на посаді лікаря - невропатолога з 01.08.1991 по 09.10.2015 в Комунальній лікувально-профілактичній установі Обласна клінічна лікарня профзахворювань; визнав протиправним та скасував рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 01.08.2019 № 178 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язав Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 26.06.2019 року № 4166 та зарахувати до пільгового стажу період роботи на посаді лікаря невропатолога з 01.08.1991 по 09.10.2015 в Комунальній лікувально-профілактичній установі Обласна клінічна лікарня профзахворювань з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства; стягнув з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 1681 грн. 60 коп. В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовив.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що враховуючи надані позивачем документи про стаж, загальний страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії. Рішення про відмову в урахуванні стажу на пільгових умовах відповідно до ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, прийняте відповідачем в межах повноважень, та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення. Неможливо підтвердити достовірність документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи позивача з 01.08.1991 по 09.10.2015 на лікаря невропатолога в Комунальній лікувально-профілактичній установі Обласна клінічна лікарня профзахворювань та підстав їх видачі, а тому немає підстав для зарахування стажу на пільгових умовах.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 (а.с. 38).

26.06.2019 позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою № 4166 щодо призначення пенсії за вислугою років.

01.08.2019 Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийняте рішення № 178 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, у зв`язку з неможливістю підтвердити достовірність документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи (а.с. 35).

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 , позивач працювала, зокрема, з 01.08.1991 по 09.10.2015 на посаді лікаря невропатолога в Комунальній лікувально-профілактичній установі Обласна клінічна лікарня профзахворювань (а.с.15-16).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 1 частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (абзац 3 частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

За положенням п.2-1 розділу XV Закону №1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону №1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Так, відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5)

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, зазначеним Порядком передбачено у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою.

Записами в трудовій книжці позивача підтверджується робота на посаді лікаря невропатолога з 01.08.1991 по 11.03.2015 в Комунальній лікувально-профілактичній установі Обласна клінічна лікарня профзахворювань.

Отже, трудова книжка позивача містить всі належні записи про роботу.

Таким чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують роботу позивача.

Посилання відповідача в рішенні на відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо спірного періоду, як підставу неможливості підтвердження стажу, суд не може прийняти, оскільки за вимогами чинного законодавства, зазначене не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці.

Статтею 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний заклад - це психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення, тощо всіх форм власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Психіатрична допомога - це комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади.

Пунктом 2 Інструкції «Про проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 2002 року № 12, передбачено, що обов`язковий попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у державних та комунальних психіатричних закладах, закладах охорони здоров`я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети (далі психоневрологічні заклади), та надають психіатричну допомогу за місцем проживання громадян.

Згідно спільного листа Міністерства праці і соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України від 29 грудня 2005 року № 625/0/15-05/039; № 10.01.09/2606; № 16918/02-20, психіатричні кабінети відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

З аналізу вказаних норм та обставин справи вбачається, що суд першої інстанцій дійшов вірного висновку про те, що робота позивача на посаді лікаря невропатолога з 01.08.1991 по 09.10.2015 дає їй право на призначення пенсії із зарахуванням стажу роботи у подвійному розмірі.

Висновки у цій справі узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 11 грудня 2018 року у справі №310/385/17(2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі №485/103/17, від 4 грудня 2019 року у справі №689/872/17, від 27 лютого 2020 року у справі №462/1713/17

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу позивача період роботи з 01.08.1991 по 11.03.2015.

Щодо зарахування періоду роботи позивача з 12.03.2015 по 09.10.2015, суд зазначає, що як вбачається з трудової книжки з 12.03.2015 позивачка була працевлаштована у лікувальному закладі так званої ДНР, отже, відсутні законодавчо передбачені підстави для зарахування вказаного періоду роботи, що обумовлює скасування рішення суду в цій частині з відмовю в задоволені позовних вимог.

Оскільки висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню, з відмовою в задоволені позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 р. у справі № 200/8075/20-а задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 р. у справі № 200/8075/20-а - скасувати в частині визнання протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи на посаді лікаря - невропатолога з 12.03.2015 року по 09.10.2015 року в Комунальній лікувально-профілактичній установі Обласна клінічна лікарня профзахворювань, зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 26.06.2019 року № 4166 та зарахувати до пільгового стажу період роботи на посаді лікаря невропатолога з 12.03.2015 року по 09.10.2015 року в Комунальній лікувально-профілактичній установі Обласна клінічна лікарня профзахворювань з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства, прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 р. у справі № 200/8075/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 21 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач Е.Г.Казначеєв

Судді Г.М. Міронова

І.В. Сіваченкоа