Справа № 433/161/21
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №433/161/21
Провадження №2-а/430/5/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року смт. Станиця Луганська

Станично-Луганський районний суд Луганської області у складі головуючої судді Дьоміної О.П., за участю секретаря судового засідання Романової М.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби про скасування постанови СхРУ №073454 від 27.01.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Станично-Луганського районного суду Луганської області з Троїцького районного суду Луганської області передано адміністративний позов ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби про скасування постанови відповідача від 27.01.2021 року СхРУ №073454 про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5 100 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення.

15.03.2021 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні з урахуванням особливостей визначених ст. ст. 268-2722, 286 КАС України

Звертаючись до суду з цими вимогами, позивачка в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що постановою СхРУ №073454 від 27.01.2021 року її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн. Позивачка ОСОБА_1 вважає постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що 27.01.2021 року її було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень, а саме, за те, що 11.12.2020 року вона здійснила в`їзд з території РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску в н.п. Ізварине (ТОТ) у напрямку н.п. "Донецьк"(РФ), чим порушила вимоги п. 3 постанови КМУ №815 від 17.07.2019 року "Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій", тобто скоїла правопорушення за ч.2 ст.204-2 КУпАП.

ОСОБА_1 не погодилась з даним правопорушенням, про що повідомила старшому прикордонного наряду контрольного пропуску в`їзд/виїзд "Станиця Луганська" ОСОБА_2 , який проігнорував її докази та виніс постанову про накладення відносно неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн. На думку позивачки старшим прикордонного наряду контрольного пропуску в`їзд/виїзд "Станиця Луганська" Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби ОСОБА_2 було порушено порядок оформлення постанови СхРУ №073454 від 27.01.2021 року, а саме: складена постанова є низької якості, яка не дозволяє належним чином ознайомитись з її змістом, крім того, постанова не скріплена печаткою відповідного органу (підрозділу) охорони державного кордону.

Також, позивачка вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо неї проводився поверхнево і формально, оскільки їй не були роз`яснені права, під час винесення постанови не було надано можливості скористатися послугами адвоката або іншого фахівця в галузі права, що свідчить про суттєві порушення її прав. В оскаржуваній постанові СхРУ №073454 від 27.01.2021 року, взагалі відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-2 КУпАП. А відтак ОСОБА_1 й звернулася з цим адміністративним позовом до суду, в якому просила скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення СхРУ №073454 від 27.01.2021 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

06.04.2021 року від відповідача - Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Державної прикордонної служби до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися конституції України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Позивачем порушено вимоги п. З ст. 288 КУпАП «Порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення», а саме «Скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. Скарга, що надійшла, протягом трьох діб надсилається разом із справою органу (посадовій особі), правомочному відповідно до цієї статті її розглядати». Статтею 6 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях України у Донецькій та Луганській областях» визначено що Україна не несе відповідальності за незаконні дії Російської Федерації чи її окупаційної адміністрації на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях або за прийняті ними незаконні рішення.

Статтею 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, в якому визначено, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

11 грудня 2020 року на ділянці проведення операції об`єднаннях сил в межах Донецької та Луганської областей функціонували визначені КПВВ про що наявна інформація в Інтернет виданнях та на сайтах Операції об`єднаних сил Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів, а також окупаційною владою ТОТ України здійснювався пропуск громадян через КПВВ «Новотроїцьке» та «Станиця Луганська» з 08.00 до 16.00, про роботу, яких та кількість осіб, які здійснили виїзд з ТОТ України у Донецькій та Луганській областях і в`їзд до таких територій у визначеному КПВВ постійно інформують в Інтернет виданнях та на сторінках у соціальних мережах Операції об`єднаних сил, сайтах Державної прикордонної служби. Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів, у зв`язку з чим позивачка мала фізичну можливість в законний спосіб здійснити виїзд з ТОТ України.

Позивачка під час перетину державного кордону України з тимчасово окупованої території України в КПВВ «Станиця Луганська» пояснила, що 11 грудня 2020 року здійснила виїзд з Російської Федерації до тимчасово окупованої території України через тимчасово не працюючий пункт пропуску, через державний кордон України за напрямком н.п. Донецьк (РФ) - Ізварине (ТОТ України), чим порушила Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815. При дачі пояснень позивачка не висказувала будь-яких заперечень або зауважень до змісту відібраних пояснень та не надала будь-яких документів, які могли звільняти її від адміністративної відповідальності або пом`якшувати відповідальність за адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи про адміністративні правопорушення наявні пояснення позивачки, написані нею власноруч, в яких вона підтвердила данні викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення, зазначила, що про порядок в`їзду до ТОТ України знає, під час в`їзду до ТОТ України з РФ заходи оформлення представниками Державної прикордонної служби України не здійснювалися, скоєне правопорушення та накладання на неї стягнення не оспорювала, а також є в наявності заява позивача про визнання своєї вини.

В матеріалах справи наявні рапорти прикордонних нарядів «Перевірка документів» та «Оператор комплексу спеціальних технічних засобів» в КПВВ «Станиця Луганська» в якому зазначено, що під час прикордонного контролю за допомогою підсистеми «Ризик» та опитування було встановлено, що позивачка порушила порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення, також наявна заява позивачки про доведення до неї права на отримання безоплатної правової допомоги. Даною заявою позивачка відмовляється від правової допомоги та бажає захищати себе особисто.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення, також наявна пам`ятка якою до позивачки доведені положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 6 розділу IV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 18.09.2013 № 898 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.10.2013 за № 1729/24261, постанова про накладення адміністративного стягнення підписується посадовою особою, уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення, та скріплюється (за наявності) печаткою відповідного органу (підрозділу) охорони державного кордону.

Відповідач вказує, що обставини викладені в позовній заяві повністю відрізняються від наявних в матеріалах доказів, у зв`язку з чим з метою сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню обставин правопорушення, керуючись п.п. 2,3 ч. 5, ч. 6 ст. 44 КАС України, вважає, що позивачка свідомо вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи у зв`язку з цим є необхідним заслухати позивачку в судовому засіданні щодо обставин, які стосуються справи.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач просить у задоволенні адміністративного позову громадянки ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити за необгрунтованістю.

З метою всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи визнати явку позивача до суду обов`язковою та додатково заслухати у судовому засіданні свідка по обставинам, які є суттєвими для розгляду справи.

Ухвалою суду від 05.04.2021 року клопотання представника відповідача про визнання явки позивачки до суду обов`язкової та виклику в судове засідання свідка було задоволене.

09.04.2021 року від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що не погоджуться з доводами відповідача викладеними у відзиві, оскільки має право на вибір оскаржити постанову про накладення адміністративного стягнення, як до органу (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення так і до суду. Позивачка вказує, що відповідачем до відзиву долучено її заяву в якій зазначено, що провину свою вона визнає щодо накладення на неї штрафу в сумі 5100 грн. та оспорювати накладене адміністративне стягнення не буде. Уповноважена особа, яка відібрала у неї дану заяву порушила її права, які закріплені у ст.59 Конституції України, а саме кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Також, у своєму відзиві представник відповідача посилається на те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні її пояснення, написані нею власноруч, в яких вона підтвердила обставини, викладені в постанові про накладення адміністративного стягнення, скоєне правопорушення та накладення не неї стягнення не оспорювала, а також наявна її заява про визнання своєї вини. Зі змісту спірної постанови вбачається, що висновок про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2ст. 204-2 КУпАП зроблено, на підставі її пояснень, які змусили її дати інспектора прикордонної служби, оскільки запросили позивачку для складання адміністративно-процесуальних документів та відібрали паспорт, що не дозволило їй рухатися далі. Позивачка вказує на те, що відповідачем до відзиву долучено рапорти інспекторів ОСОБА_3 та Костянтина Ляшок від 27.01.2021 року, які не мають резолюції керівника яка б містила вказівку щодо виконання цього документа. Також, відповідачем у відзиву зазначено, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення надана нею заява про доведення до неї права на отримання безоплатної вторинної правової допомоги та, що вона бажає захищати себе особисто. Позивачка зазначає, що дійсно нею під натиском уповноваженої особи була підписана дана заява, оскільки її запросили для складання адміністративно-процесуальних документів та тримали протягом тривалого часу, поки вона не погодилась, чим порушили її Конституційні права. У неї, як людини похилого віку, піднявся тиск та вона змушена була підписати всі заяви, та постанову про накладення адміністративного стягнення. Старшим прикордонного наряду контрольного пропуску вїзд/виїзд "Станиця Луганська" Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби ОСОБА_2 було порушено порядок оформлення постанови СХРУ №073454 від 27.01.2021 року, а саме постанова виготовлена з низькою якістю, яка не дозволяє дослідити її зміст. Крім того, постанова не скріплена печаткою відповідного органу (підрозділу) охорони державного кордону на відміну від оригіналу постанови яка зберігається у відповідача. Позивачка вказує, що на окупованій території України у неї залишилося майно за яким вона змушена приглядати, а на території України у неї мешкає 83-річний батько, що підтверджується ксерокопією його паспорту, вона є людиною похилого віку, а тому вчинення адміністративного правопорушення зумовлене саме станом крайньої необхідності. Позивачка стверджує, що за таких обставин, відповідачем взагалі не було доведено, що нею було вчинено порушення «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, оскільки зазначені дані в рапортах не підтверджені жодним документом. З урахуванням вищевикладеного, аргументи відповідача, наведені у відзиві, вважає необґрунтованими і непереконливими.

14.04.2021 року від відповідача - Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса Державної прикордонної служби до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач зазначив, що по справі №433/161/21 вважає доводи, викладені позивачкою такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому не можуть бути підставами для винесення судом І інстанції законного та обґрунтованого рішення по справі. Позивачкою зазначено, що нею не було отримано відзиву по справі, проте в наступному абзаці нею стверджується, що відзив було нею отримано 01 квітня 2021 року. Доводи позивачки щодо можливості оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення безпосередньо до суду є частково обґрунтованими, бо положення, встановлені ч.2 ст. 288 КУпАП можуть бути застосовані виключно у випадку подання саме скарги, а не позовної заяви. Доводи позивачки щодо порушення відповідачем права на професійну правничу допомогу не підтверджуються заявами позивача, які могли надаватися нею безпосередньо в пункті пропуску, що свідчить про те, що позивачка на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення не бажала скористатися правовою допомогою та не заявляла про це усних або письмових клопотань. Доводи позивачки щодо виготовлення постанови з низькою якістю свідчать про намір позивачки уникнути адміністративної відповідальності, бо в матеріалах справи та письмових заявах позивача відсутні підтвердження того, що вона зверталася до компетентних осіб із клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, під час якого вона могла б детально вивчити наявну в матеріалах справи постанову. Крім того, під час отримання копії постанови, позивачкою не заявлялося про низьку якість друку постанови, що свідчить про те, що на момент вручення позивачці копії оскаржуваної постанови, зазначений документ мав належний вигляд. Доводи позивачки щодо відсутності перевірки посадовою особою пом`якшуючих обставин свідчать про те, що на момент розгляду справи такі обставини були відсутні, а позивачка не бажала скористатися своїм правом звернути увагу посадової особи на їх наявність, незважаючи на те, що нею надавалися пояснення по справі. Позивачкою наведено доводи щодо того, що правопорушення було нею скоєне у стані крайньої необхідності, проте про зазначені обставини відповідачу стало відомо лише з матеріалів позову, тому відповідач обгрунтовано не мав змоги врахувати зазначені обставини під час винесення оскаржуваної постанови. На підставі всього вищезазначеного, відповідач просив у задоволенні адміністративного позову громадянки ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса про накладення адміністративного стягнення відмовити в повному обсязі.

Позивачка 20.04.2021 року надіслала на адресу суду заяву, в якій, посилаючись на те, що вона є особою пенсійного вік, отримує незначний дохід, просила розглянути позовні вимоги за її відсутності.

Згідно ч.3 ст.194 КАС України часники справи мають право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Допитаний судом свідок ОСОБА_2 підтвердив факт винесення відносно позивачки оскаржуваної нею постанови, пояснив, що права позивачки під час складання постанови порушені не були, вона добровільно відмовилась від надання їй безоплатної вторинної правової допомоги, провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-2 КУпАП визнала повністю та погодилася, додала, що оскаржувати постанову не буде.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2021 року старшим прикордонних нарядів в контрольному пункті в`їзду-виїзду «Станиця Луганська» старшим лейтенантом Бондаренком В.В. було винесено постанову СхРУ №073454 у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5 100 грн. В оскаржуваній позивачкою постанові зазначено, що11.12.2020 року вона здійснила виїзд з території РФ на тимчасово окуповану територію України через ППР «Ізварино» в н. п. Ізварино (ТОТ), чим порушила вимоги п.3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №815.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне:

Згідно ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 2 цієї статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

З пункту 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року за №815, вбачається, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Згідно ст. 222-1 КУпАП - органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Зі змісту ст. 258 КУпАП вбачається, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 204-2 КУпАП (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду), якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В розумінні ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1,4 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП - обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові. Зокрема, відповідачем не надано жодних доказів того, що позивачка перетнула державний кордон України саме в той спосіб та в тому місці (в пункті пропуску «Ізварине»), які вказані у оскаржуваній постанові. Посилання в постанові на те, що позивачка визнала свою вину суд не бере до уваги, оскільки, одного визнання вини позивачкою було б недостатньо для встановлення в її діях ознак адміністративного правопорушення, адже оскарживши постанову у справі про адміністративне правопорушення позивачка фактично відмовилася від визнання своєї вини.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року по справі за №215/5304/16-а (2-а/215/47/17) - притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю, доведена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п.3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №815 від 17.07.2019 року, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення відносно ОСОБА_1 , що є підставою для скасування постанови СхРУ №073454 від 27.01.2021 року.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, суд вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, якщо відповідачем у справі виступала посадова чи службова особа, то судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який є юридичною особою та в якому працює ця особа. При цьому, залучення такого суб`єкта владних повноважень до участі у справі в якості окремого учасника не вимагається.

Позивачкою був сплачений судовий збір в сумі 454 грн., що підтверджується квитанцією №25 від 29.01.2021 року. Таким чином, враховуючи вищевикладене вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону (військової часини 9938), який є юридичною особою та до структури якого входить відділ прикордонної служби «Станиця Луганська» Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139, 241-246, 255, 286, 294, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса про скасування постанови СхРУ №073454 від 27.01.2021 року про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову старшого прикордонних нарядів в контрольному пункті в`їзду-виїзду «Станиця Луганська» відділу прикордонної служби «Станиця Луганська» Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса старшого лейтенанта Бондаренка Валентина Валентиновича СхРУ №073454 від 27.01.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-2 КУпАП, а відповідну справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону - військової часини 9938 (, місцезнаходження: Україна, Луганська область, м. Лисичанськ, проспект Перемоги, буд. 58) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 22.09.1999 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя О.П. Дьоміна