Справа № 420/614/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/614/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним Приватного підприємства Макс-Агро до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративного-господарського штрафу від 30.11.2020 р. №228168, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору

Позивач, Приватне підприємство Макс-Агро, звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Південного міжрегіональне Управління Укртрасбезпеки, в якому просило:

-постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.11.2020 р. №228168 про стягнення з Приватного підприємства «Макс-Агро» 34000(тридцять чотири тисячі),00 грн. визнати протиправною та скасувати.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.10.2020 року посадовими особами відповідача складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 06.10.2020 року №242359, яким зафіксовано, порушення чинного законодавства у сфері перевезень вантажів з боку позивача, а саме - перевезення вантажу з перевищенням максимально допустимих навантажень на одиночну вісь без відповідного дозволу

30.11.2020 року на підставі акту №242359 від 06.10.2020 р. відповідач виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.11.2020р. №228168, згідно з якою на ПП МАКС-АГРО накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з винесеною постановою ПП МАКС-АГРО оскаржило її у встановленому чинним законодавством порядку до Державної служби України з безпеки на транспорті.

Державна служба України з безпеки на транспорті листом від 28.12.2020р. вих. №10079/3.1/15-20 повідомила ПП МАКС-АГРО про залишення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.02.2020р. №185730 без змін, а скарги ПП МАКС-АГРО - без задоволення. Рішення обґрунтовано тим, що скаржником пропущено 10- денний строк на оскарження.

Позивач вважає, що в порушення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин у механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 не було складено та надано жодного документ за результатом зважування. Також позивач зазначає, що в порушення порядку №879 не зазначено проведення повірки вагів, метрологічної атестації, відсутність відомостей, які ідентифікують ваги. Крім того, на думку позивача, оскаржувана постанова не містить вказівки на використану під час перевірки методику вимірювання.

Позивач зазначає, що аналіз оскаржуваної постанови у системному зв`язку з нормами чинного законодавства дає підстави стверджувати, що вказана постанова не є законною та обґрунтованою, а тому її має бути визнана протиправною та скасована.

(б) Позиція Відповідача

19.06.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважає позов необґрунтованим та таким, що не належить до задоволення.

В обґрунтування відзиву зазначено, що постанову №228168 від 30.11.2020 р. винесено на підставі акту перевірки №242359 від 06.10.2020 р.

Вантажний автомобіль, що належить позивачу було проведено габаритно-ваговий контроль. Перевіркою виявлено порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за що передбачена абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Крім акту перевірки складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №037791 від 06.10.2020 р.

Так при проведенні зважування встановлено перевищення допустимого навантаження на одиничну вісь на 1,15 т., що є підставою для застосування до позивача штрафної санкції за абз. 15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

(в) Відповідь на відзив

05.03.2021 р. представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що ані відзив, ані жоден долучений до нього документ, складений відповідачем, не містить вказівки на використану під час перевірки ПП МАКС-АГРО методику вимірювання ваги, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідачем у порушення приписів ст. 77, ч. 3 ст. 79 КАС України не надано належних та допустимих доказів зважування транспортного засобу ПП МАКС-АГРО саме тих вагах, свідоцтво про повірку яких долучено до відзиву.

Доказів заборони руху транспортного засобу ПП МАКС-АГРО відповідачем не надано.

Представник позивача вважає, що вказані обставини свідчать про відсутність порушення з боку ПП МАКС- АГРО, внаслідок чого оскаржувана Постанова не є законною та обґрунтованою.

ІІІ. Процедура та рух справи

22.01.2021 р. суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження..

07.04.2021 р. суд, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання, закрив підготовче провадження та продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205 КАС України.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

06.10.2020 року посадовими особами відповідача складено Акт №242359 про проведення перевірки транспортного засобу MAN з державним номерним знаком НОМЕР_1 з причепом номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу, яким зафіксовано, порушення чинного законодавства у сфері перевезень вантажів з боку ПП МАКС- АГРО, а саме - перевезення вантажу з перевищенням максимально допустимих навантажень на одиночну вісь без відповідного дозволу.

Довідкою № 0005439 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 06.10.2019 року, встановлено, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 керуючи автомобілем MAN з державним номерним знаком НОМЕР_1 з причепом номерний знак НОМЕР_2 , допустив значне перевантаження на другу вісь транспортного засобу.

30.11.2020 року на підставі акту №242359 від 06.10.2020 р. відповідач виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.11.2020р. №228168, згідно з якою на ПП МАКС-АГРО накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з винесеною постановою ПП МАКС-АГРО оскаржило її у встановленому чинним законодавством порядку до Державної служби України з безпеки на транспорті.

Державна служба України з безпеки на транспорті листом від 28.12.2020р. вих. №10079/3.1/15-20 повідомила ПП МАКС-АГРО про залишення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.02.2020р. №185730 без змін, а скарги ПП МАКС-АГРО - без задоволення. Рішення обґрунтовано тим, що скаржником пропущено 10- денний строк на оскарження.

V. Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України Про автомобільний транспорт №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

За приписами частини 3 статті 6 Закону №2344-III, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Згідно з статтею 2 Закону України Про автомобільний транспорт (далі - Закон №2344-III, законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України Про транспорт, Про дорожній рух, чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Частиною 2 ст. 29 Закону України Про дорожній рух передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 48 Закону №2344-III, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 33 Закону України Про автомобільні дороги).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони.

Відповідно до п. 16 цієї Постанови, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30.

Згідно з п. 3 цих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. (далі - Порядок №879).

Відповідно до пп. 4 п. 2 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з абз. 1 п. 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Таким чином, обов`язок внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів покладено саме на перевізника.

Згідно з ст. 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію (ст. 33 Закону №2344-III).

Відповідно до абзаців 14, 15, 16 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм без відповідного дозволу.

Згідно з підпунктом 6 пункту 2 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

При цьому, пункт 12 Порядку №879 передбачає, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 13 Порядку № 879 визначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Положеннями п.2 розд. ІІІ Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 р. №255, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.08.2016 р. за №1171/29301 встановлено вимоги до облаштування Стаціонарного пункту габаритно- вагового контролю, яким є пункт контролю на а/д М-05 «Київ-Одеса» 452+811 м., який повинен мати, серед іншого, стаціонарні ваги для точного зважування транспортних засобів у русі, а також свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію ваг.

Таким чином, п.12, 13 Порядку №879 та Вимоги №255 висувають, зокрема такі обов`язкові умови, лише за одночасного дотримання яких результати зважування можуть кваліфікуватися як достовірні та бути підставою для притягнення до відповідальності: повірка вагів, засвідчена свідоцтвом про повірку вагів; метрологічна характеристика вагів, засвідчена свідоцтвом про державну метрологічну атестацію ваг; клеймування (пломбування) вагів, що виключає протиправне втручання до обладнання вагів з метою викривлення результатів зважування.

Впродовж судового розгляду справи відповідач не надав жодного доказу на підтвердження відповідності вагів, на яких зважено транспортний засіб позивача 06.10.2020 р., усім зазначеним вище нормативним вимогам.

Крім того, відповідач не спростував факт не перешкоджання рухові транспортного засобу позивача після виявлення перевищення вагових параметрів, у той час як згідно чинного законодавства, рух таких транспортних засобів забороняється до перевантаження та виявлення відсутності перевищення вагових параметрів.

Відповідно до положень п. 21, 24 Порядку №879 у разі виявлення перевищення вагових параметрів вантажу, подальший рух транспортного засобу ПП «МАКС-АГРО» був би можливим лише за одночасного виконання наступних трьох умов:

1. Здійснення оплати за проїзд великогабаритного транспорту;

2. Поділу та перевантаження вантажу на декілька транспортних засобів;

3. Повторного здійснення габаритно-вагового контролю.

Заборону подальшого руху транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів встановлено й п. 2.42 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306.

Водночас, 06.10.2020р. одразу після зважування, водієві ПП «МАКС-АГРО» ОСОБА_1 було повернуто посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та дозволено безперешкодно рухатися далі: без складання будь-яких документів; будь-якого перевантаження транспортного засобу; повторного зважування транспортного засобу ПП «МАКС-АГРО»; сплати плати за проїзд, яка здійснюється у разі перевищення вагових параметрів, вказаних у пп. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306.

Отже, з урахуванням наведеного, суд робить висновок, що визначення вагових параметрів транспортного засобу використовуваного позивачем було здійснено з порушенням вищевказаних положень Порядку № 879, а тому, на думку суду, отримані в результаті зважування дані не можуть вважатися достовірними.

Таким чином, Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, Довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує факт зважування транспортного засобу позивача вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані, та має Свідоцтво про державну метрологічну атестацію, на яке посилається відповідач.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Таким чином, з огляду на вищевикладене суд, робить висновок, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.11.2020 р. №228168 про стягнення з Приватного підприємства «Макс-Агро» 34000(тридцять чотири тисячі),00 грн. є протиправною та належить до скасування, а позовні вимоги до задоволення.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.11.2020 р. №228168 про стягнення з Приватного підприємства «Макс-Агро» 34000(тридцять чотири тисячі),00 грн. визнати протиправною та скасувати.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги,14, м.Київ, 01135, ) на користь Приватного підприємства Макс-Агро (вул. Шкільна, 2-а, с. Кирнички, Ізмаїльський район, Одеська область, 68650, ) судові витрати у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят),00 грн.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Приватне підприємство Макс-Агро адреса: вул. Шкільна, 2-а, с. Кирнички, Ізмаїльський район, Одеська область, 68650, .

Відповідач: Південне міжрегіональне Управління Уктрансбезпеки, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Успенська,4.

Суддя Бойко О.Я.