Справа № 697/1859/20
Суддя: Євтушенко Б. В.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/1859/20
провадження № 2-а/697/3/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Євтушенко Б.В.,

за участю секретарів судового засідання: Кадухи А.А., Дашковської Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування позову вказав, що 01.10.2020 в м. Києві, о 22:33 годині інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві капралом поліції Бурківською Роксоланою Вікторівною відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (далі - постанова). Відповідно до винесеної постанови його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП України, оскільки як зазначено в постанові, він керував транспортним засобом в темну пору доби з технічною несправністю ТЗ, а саме, не горіли задні габаритні ліхтарі, чим порушив п.31.6 б ПДР України. До адміністративної відповідальності притягнуто його у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вважає, що дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. 01.10.2020 близько 22.00 год. він прямував по вул. Столичне шосе в м. Києві, керуючи автомобілем «ВАЗ-21130», д.н.з. НОМЕР_1 . Під час руху його обігнав поліцейський автомобіль, який змусив в порушення вимог ПДР України його зупинитися у недозволеному місці, де стояв знак, який забороняв зупинку. Проїхавши далі, коли дозволяла дорожня ситуація, він здійснив безпечну зупинку. Після зупинки його автомобіля до нього під`їхав патрульний автомобіль, звідки вийшли працівники патрульної поліції для перевірки документів тощо. З метою захисту своїх прав та законних інтересів він викликав слідчо-оперативну групу Голосіївського ВП ГУПН в м. Києві. По приїзду працівників групи ним було виконані всі вимоги працівників поліції. Не виявивши ніяких порушень, працівником поліції було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст. 121 КУпАП. Однак, перед початком руху він перевіряв справність транспортного засобу і всі світлові прилади були в справному стані. Будь-яких технічних несправностей автомобіль не мав. Якщо під час руху неосвітлення задніх фонарів і мало місце, то це мало тимчасовий характер. Постанова є незаконною, оскільки факти викладені в ній не відповідають дійсності. Жодних доказів, які б свідчили про вчинення правопорушення, передбаченого п. 31.6.б ПДР України та ст.121 ч.1 КУпАП, відповідачем в постанові не наведено, крім самої постанови, яка є предметом спору. Винесена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки повинна була б містити правовові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок оскарження. Просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову від 01.10.2020 серії ЕАМ № 3222520 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії:

Ухвалою суду від 16.10.2020 адміністративний позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

02.11.2020 на виконання вище вказаної ухвали суду представником позивача надано квитанцію про сплату позивачем судового збору в розмірі 420,40 грн. та клопотання про стягнення з відповідача судових витрат.

Після чого, ухвалою суду від 09.11.2020 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 13.11.2020.

13.11.2020 ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів, зобов`язано відповідача - Управління Національної поліції у м. Києві надати Канівському міськрайонному суду до дня судового засідання інформацію про звернення позивача - ОСОБА_1 01.10.2020 в м. Києві близько 22 год. на спецлінію 102, із зазначенням реагування на дане повідомлення, прийняте рішення по цьому повідомленні, та даних працівників поліції, які прибули на цей виклик, відкладено судове засідання на 24.11.2020.

На виконання цієї ухвали суду відповідач направив лист «Про надання інформації», у якому, зокрема повідомив, що на виклик позивача виїхав другий наряд патрульної поліції у складі осіб (зазначає), на відповідача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення, подія зафіксована на відеореєстратор АА-00638, щодо складу екіпажу «ФОНД-204» необхідно звернутися до ГУНП у м. Києві.

Ухвалою суду від 24.11.2020 зобов`язано відповідача до дня засідання надати суду запис з відеореєстратора АА-00638, на який він посилається як на підтвердження факту адміністративного правопорушення.

19.01.2021 ухвалою суду, у зв`язку з тим, що виявилось, що диск істотно пошкоджений, що перешкоджає відтворенню запису з нього, повторно витребувано з відповідача до дня судового засідання запис з відеореєстратора АА-00638, на який він посилається як на підтвердження факту адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні 09.02.2021 позивач та його представник просили позов задовольнити, та представник позивача вважав відеозапис з диску, що наданий відповідачем, не належним доказом, оскільки він поданий не на первинному носії.

У судовому засіданні було оголошено перерву з 09.02.2021 до 11.03.2021, з 06.04.2021 до 09.04.2021.

Позивач у судовому засіданні 06.04.2021 позов підтримав, пояснив, що так і не зрозумів, який світловий прилад не горів, габарити чи стопи, вказав, що все горіло, просив задовольнити вимоги позовної заяви та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Після перерви позивач у судове засідання не з`явився. Ухвалою суду від 09.04.2021 задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи, відкладено розгляд справи на 19.04.2021.

19.04.2021 позивач та його представник у судове засідання не з`явились, подали заяву про завершення розгляду справи без них, позовні вимоги підтримали.

Відповідач - Управління патрульної поліції у м. Києві представника у судові засідання не направив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду в особі представника відзив на позовну заяву, у якому просить суд провести розгляд справи без участі представника відповідача, вважає твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, оскільки, як дії, так і постанова є законними, здійснені в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, на підставі положень Закону та відповідно до фактичних обставин, просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, справа розглянута за наявними матеріалами.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліціякерується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» судам необхідно враховувати, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Судом встановлено, що згідно з постановою серія ЕАМ № 3222520 від 01.10.2020, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в м. Київ капралом поліції Бурківською Роксоланою Вікторівною, позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КпАП України за те, що 01.10.2020 о 22:27 в м. Києві на Столичному Шосе на 98 км, керував транспортним засобом в темну пору доби з технічною несправністю ТЗ, а саме не горіли задні габаритні ліхтарі , чим порушив п. 31.6 б ПДР України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП, настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

На підставі складеної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КпАП України і накладено штраф в розмірі 340,00 грн.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121 КУпАП.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в тому числі, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 1 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Слід зазначити, що Законом України від 14.07.2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, беручи до уваги, що постанова поліції не містить посилання на будь-який доказ, і відповідачем суду не надано доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня наявність складу адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17.

Відеозапис, наданий відповідачем, з відеореєстратора, як і відеозапис, наданий позивачем, фіксує лише дії сторін під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не підтверджує факту негоріння задніх габаритних ліхтарів, як зазначено в постанові чи системи гальмового керування, як зазначено працівником поліції на відеозаписі.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, є недоведеним, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача по винесенню постанови серії ЕАМ № 3222520 від 01.10.2020 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право; 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Даний перелік можливих судових рішень є вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними у даній категорії справ.

Крім цього, ефективним способом захисту є заявлена позивачем вимога щодо скасування оскаржуваної постанови, що відповідає положенням ч. 3 ст. 286 КАС України, і додаткові вимоги щодо визнання дій протиправними щодо винесення оскаржуваної постанови не підлягають задоволенню в даному випадку, оскільки охоплюються вимогами щодо скасування самої ж постанови.

Таким чином позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає до задоволення частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем понесено витрати по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 02.11.2020.

В підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката позивачем наданий договір №12/10/20-АС про надання правової допомоги від 12.10.2020 зі змінами від 02.11.2020 (а.с. 85-86,87), детальний опис робіт, виконаних адвокатом: консультація з використанням юридичної літератури, нормативно правових документів та реєстру судових рішень, вивченням матеріалів справи - 60 хв. (з урахуванням часу ознайомлення з матеріалами справи) - 500 грн., підготовка процесуальних документів (позовна заява, запити, клопотання) - 120 хв. - 1000 грн., підготовка письмових доказів (витребовування, вивчення (з врахуванням часу, затраченого адвокатом на відрядження, присутність під час розгляду справи в залі судового засідання) - 500 грн. ( а.с. 14), квитанція до прибуткового касового ордера №б/н від 12.10.2020 на суму 2000 грн. (а.с. 15), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000647 від 01.09.2016 (а.с. 13), ордер серії ЧК №192908 від 02.11.2020 (а.с. 12).

На підставі зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України та доказів, у зв`язку з частковим задоволенням позову (однієї позовної вимоги з двох) судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача, 210,20 грн. судового збору (420,40 грн. х 50%) та 1000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката (2000 х 50%).

Керуючись ст.ст. ч. 1 ст. 121, 251, 280 КУпАП України, ст.ст. 12, 20, 72-77, 139, 205, 243-245, 250, 257, 286, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову Інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві капрала поліції Бурківської Роксолани Вікторівни серії ЕАМ № 3222520 від 01.10.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати: зі сплати судового збору у розмірі 210,20 грн., на правничу допомогу адвоката у розмірі 1000 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Б.В. Євтушенко