Справа № 701/245/21
Суддя: Калієвський І. Д.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №701/245/21
Провадження №2-а/701/5/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2021 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді -Калієвського І. Д.
за участю секретаря -Байдужої Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції в особі: Гордієнка Олександра Валерійовича лейтенанта поліції інспектора 1-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови ЕАМ №3393912 від 6 листопада 2020 року по справі про адміністративне правопорушення,
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови ЕАМ №3393912 від 6 листопада 2020 року по справі про адміністративне правопорушення.
На підставу своїх вимог спирається на те, що 6 листопада 2020 року, близько 22 години 16 хвилин, я перебував за кермом автомобіля «Реnault Daster», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався трасою а/д М-12 Кропивницький Тернопіль - Стрий (міжнародне позначення Е-50), 699 кілометр, напрямок руху - від м. Кропивницького. Після перетинання залізничного переїзду позивач був зупинений працівниками патрульної поліції, один з яких назвався ОСОБА_2 , заявив, що він вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та виніс постанову ЕАМ №3393849 від 6 листопада 2020 року якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за це правопорушення.
В той же час, в тому ж місці, інший патрульний, який йому тоді не представився (тільки 10.03.2021 року позивач дізнався, що це був Гордієнко Олександр Валерійович, лейтенант поліції, інспектор 1-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області), та який перебував разом з ОСОБА_2 , йому повідомив, що автомобіль, яким позивач керував, повинен був пройти технічний огляд, а тому він вчинив адміністративне правопорушення. Він запропонував йому дочекатись свого адвоката, та розглянути справу про адміністративне правопорушення, яке, як він вважає, позивач вчинив, у порядку передбаченому законодавством України, та надати йому постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Позивач зазначає, що ОСОБА_2 , на його вимогу, вручив йому постанову ЕАМ №3393849, а ОСОБА_3 , після того як він почав вимагати в нього надати йому постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, сховався від нього в службовий автомобіль і після цього цей автомобіль поїхав. ОСОБА_3 , так і не вручив йому ніякої постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому він безсумнівно вважав, що ніякого адміністративного правопорушення, про яке повідомляв ОСОБА_3 , позивач не вчинив. Очевидно та безсумнівно, що він, вимагаючи та отримавши постанову від ОСОБА_4 , не міг відмовитись від отримання постанови від ОСОБА_3 , яка виносилась ним в той же час та в тому ж самому місці.
Постанову ЕАМ №3393849 позивач оскаржив в Маньківський районний суд Черкаської області, який направив позивача позовну заяву як ОСОБА_2 , так і УПП в Кіровоградській області, які вони отримали 26.11.2020 року та 14.12.2020 року відповідно. З моменту отримання його скарги, відповідачу була відома фактична адреса його проживання, про що свідчить відзив на його позовну заяву.
В порушення вимог ч. 1 ст. 308 КУпАП, незважаючи на оскарження до суду постанови ЕАМ №3393849, УПП в Кіровоградській області направило її для примусового виконання в Соснівський ВДВС, вказавши, що позивач проживає в АДРЕСА_1 (де він ніколи навіть не знаходився та не проживав), з порушенням територіальної належності, хоча йому було відомо про його дійсне місце проживання . Соснівський ВДВС порушив з цього приводу виконавче провадження №64134205.
28 січня 2021 року рішенням Маньківського районного суду в справі №701/1087/20 постанова ЕАМ №3393849 визнана протиправною та була скасована, справа про вказане адміністративне правопорушення була закрита. Судом це рішення було направлено в УПП Кіровоградської області та ОСОБА_2 . Рішення вступило в законну силу 3 березня 2021 року.
09.03.2021 року рекомендованим листом, а 10.03.2021 року електронною поштою позивач надіслав в Соснівський ВДВС рішення Маньківського районного суду в справі №701/1087/20 для закінчення виконавчого провадження №64134205, при чому тільки 10.03.2021 року, з телефонної розмови з державним виконавцем дізнався, що на виконанні відносно позивача є ще одне виконавче провадження №64639660.
На його вимогу, 10.03.2021 року державний виконавець надіслала йому в електронному вигляді документи цього виконавчого провадження, з яких позивач дізнався, що підставою для відкриття якого послужила постанова ЕАМ №3393912 від 06.11.20 року, якою Гордієнко Олександр Валерійович, лейтенант поліції, інспектор 1-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, притягнув його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. З ст. 121 КУпАП. Позивач наголошує: про існування постанови ЕАМ №3393912 позивач дізнався лише 10.03.2021 року.
Судячи з фото цієї постанови (від отримання якої позивач не міг відмовитись, так як вимагав та отримав постанову ЕАМ №3393849 та записів в ній, складалась одночасно з постановою ЕАМ №3393849 і в тому ж місці, позивач відмовився її отримувати та відмовився від її підпису і вона була направлена йому рекомендованим листом .
Судячи з фото заяви про примусове виконання постанови ЕАМ №3393912, вона зареєстрована в УПП в Кіровоградській області 13.01.2021 року, але направлена в Соснівський ВДВС (враховуючи час пересилання поштової кореспонденції) не раніше 21.01.2021 року, так як в Соснівський ВДВС вона надійшла 24.01.2021 року, (додаток 8 ).
Позивач зазначає, що аналіз вищевикладеного та національного законодавства дає змогу говорити про існування та застосування в його, випадку наступних стадій провадження в справі про адміністративне правопорушення, які мають свої «підстадії»: порушення справи про адміністративне правопорушення: виявлення правопорушення патрульним поліції, прийняття ним рішення про порушення справи. Підготовка до розгляду справи про адміністративне правопорушення: розгляд клопотань, в тому числі і про участь захисника (п. 5 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»); збір доказів, отримання доказів від учасників процесу (ст. 251 КУпАП), виявлення обставин, які виключають провадження по справі (ст. 247 КУпАП, п. 7 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»). Розгляд справи про адміністративне правопорушення та прийняття рішення: оголошення про початок розгляду справи (ст. 279 КУпАП, п. 9 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»); роз`яснення особі, що притягується до адміністративної відповідальності її прав (п. 9 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», п. 4 розділу IV «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції»); забезпечення права на захист, шляхом забезпечення доступу захисника до участі в справі («Стаття 59 Конституції України»), дослідження патрульним поліції всіх доказів та їх оцінка в сукупності (ст. ст. 251, 252 КУпАП, п.п. 9, 10 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»); остаточна кваліфікація вчиненого проступку за відповідними нормами КУпАП; винесення постанови про накладення адміністративного стягнення або закриття справи.
Відповідальні особи органів поліції зобов`язані діяти в межах, визначених законом, не порушувати права громадян (ст. 19 Конституції України, ст. ст. 3, 6, 7, 8, 18 ЗУ «Про національну поліцію»).
Позивач також зазначає, що відповідач грубо порушив вимоги інструкції, які регламентують діяльність патрульної поліції, вимоги КУпАП, Конституції України, та його права, передбачені цими законодавчими актами так як: не збирав доказів (ст. 251 КУпАП) та не виявляв обставини, які виключають провадження по справі (ст. 247 КУпАП); не розглянув справу відповідно норм КУпАП, вимог інструкцій про роботу патрульної поліції, справу розглянув упереджено, з порушенням норм відповідного законодавства; порушив позивача право на захист, передбачене ст. 59 Конституції України, не надавши йому часу для пошуку та доставки до місця розгляду справи захисника, якого він мав право вільно обрати; порушив позивача права, передбачені ст. 245 КУпАП щодо права на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом; порушив його права, передбачені ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.
Автомобіль «Реnault Daster», державний номерний знак НОМЕР_1 належить ТОВ «Березино», є легковим автомобілем, переданий в довгострокову оренду ПП «Перлина Тікича», не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а використовується виключно для службових потреб та виконання обов`язків начальника служби охорони, яким позивач являється, переміщення спеціалістів ПП «Перлина Тікича» з метою вирішення службових питань, до видів діяльності ПП «Перлина Тікича» перевезення пасажирів чи вантажів з метою отримання прибутку не входить (додатки 3,9,10,11). На момент зупинки автомобіля та складання постанови ЕАМ №3393912 в ньому знаходився позивач сам, як водій.
Аналіз ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною для притягнення до адміністративної відповідальності в позивача випадку, є мета фактичного використання автомобіля.
Позивач зазначає, що виходячи з вищевикладеного, постанова ЕАМ №3393912 від 6 листопада 2020 року, якою відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. З ст. 121 КУпАП , підлягає скасуванню як протиправна, винесена з порушенням норм Конституції України, КУпАП, нормативних документів, які регламентують роботу Патрульної поліції, та його прав.
Також позивач стверджує, що незважаючи на те, що відповідачу була відома позивача фактична адреса проживання в смт Маньківка, постанову ЕАМ №3393912 він йому не направляв, а позивач її не отримував. Про існування постанови ЕАМ №3393912 позивач дізнався лише 10.03.2021 року і саме з цього числа має розпочинатись процесуальний строк її оскарження. 10.03.201 року позивач направив скаргу на незаконні дії працівників УПП в Кіровоградській області, в якій вимагав від УПП в Кіровоградській області надіслати на його адресу постанову ЕАМ №3393912, а також докази, що ця постанова раніше направлялась позивачу рекомендованим листом, але відповіді на скаргу і документів не отримував, хоча його скарга зареєстрована в УПП в Кіровоградській області, у з`язку з чим позивач змушений звернутись з даною позовною заявою до суду.
Позивач в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, причини визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило. Згідно позиції викладеної у відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів з урахуванням позиції викладеної у відзиві на позов.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
6 листопада 2020 року, близько 22 години 16 хвилин, позивач перебував за кермом автомобіля «Реnault Daster», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався трасою а/д М-12 Кропивницький Тернопіль - Стрий (міжнародне позначення Е-50), 699 кілометр, напрямок руху - від м. Кропивницького. Після перетинання залізничного переїзду позивач був зупинений працівниками патрульної поліції. працівник поліції, а саме ОСОБА_2 , пояснив позивачеві, що останній вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та виніс постанову ЕАМ №3393849 від 6 листопада 2020 року якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за дане правопорушення.
В той же час, в тому ж місці, інший патрульний, а саме ОСОБА_3 , повідомив, що автомобіль, яким позивач керував, повинен був пройти технічний огляд, а тому він вчинив адміністративне правопорушення. Позивач запропонував йому дочекатись свого адвоката, та розглянути справу про адміністративне правопорушення, яке, як він вважає, позивач вчинив, у порядку передбаченому законодавством України, та надати йому постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Працівник поліції Шеремет А.С., на позивача вимогу, вручив останньому постанову ЕАМ №3393849. Даний факт визнається як сторонами справи так і підтверджується відеозаписом наданим представником відповідача.
Працівник поліції Гордієнко О.В., не вручив позивачу ніякої постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Даний факт підтверджується позицією позивача та відеозаписом доданим до матеріалів справи представником відповідача згідно якого відсутній факт відеофіксації вручення оскаржуваної постанови.
Постанову ЕАМ №3393849 позивач оскаржив в Маньківський районний суд Черкаської області.
28 січня 2021 року рішенням Маньківського районного суду в справі №701/1087/20 постанова ЕАМ №3393849 визнана протиправною та була скасована, справа про вказане адміністративне правопорушення була закрита. Судом це рішення було направлено в УПП Кіровоградської області та ОСОБА_2 . Рішення вступило в законну силу 3 березня 2021 року.
Позивач зазначає, що в порушення вимог ч. 1 ст. 308 КУпАП, незважаючи на оскарження до суду постанови ЕАМ №3393849, УПП в Кіровоградській області направило її для примусового виконання в Соснівський ВДВС, вказавши, що позивач проживає в АДРЕСА_1 (де він ніколи навіть не знаходився та не проживав), з порушенням територіальної належності, хоча йому було відомо про його дійсне місце проживання. Соснівський ВДВС порушив з цього приводу виконавче провадження №64134205. 09.03.2021 року рекомендованим листом, а 10.03.2021 року електронною поштою позивач надіслав в Соснівський ВДВС рішення Маньківського районного суду в справі №701/1087/20 для закінчення виконавчого провадження №64134205, при чому тільки 10.03.2021 року, з телефонної розмови з державним виконавцем дізнався, що в неї на виконанні відносно позивача є ще одне виконавче провадження №64639660. 10.03.2021 року державний виконавець надіслала йому в електронному вигляді документи цього виконавчого провадження, з яких позивач дізнався, що підставою для відкриття якого послужила постанова ЕАМ №3393912 від 06.11.20 року, якою Гордієнко Олександр Валерійович, лейтенант поліції, інспектор 1-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, притягнув його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. З ст. 121 КУпАП, тобто позивач стверджує, що він дізнався про дане виконавче провадження та існування самої оскаржуваної постанови лише 10.03.2021 р.
Проте суд не погоджується з даним твердженням представника відповідача, оскільки як було встановлено оскаржувану постанову на місці зупинки позивача, останньому не було належним чином вручено.
Крім того адреса на яку було направлено відповідачем оскаржувану постанову не є адресою реєстрації чи проживання позивача, оскільки як з матеріалів справи вбачається, позивач зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 .
Доказів того, що позивач проживає по адресі вказаній в оскаржуваній постанові суду не надано.
Крім того при перегляді відеозапису наданого представником відповідача не вбачається факту повідомлення даної адреси позивачем працівникам поліції на місці зупинки.
Дані встановленні обставини дають підстави до відмови у задоволенні клопотання представника відповідача щодо застосування процесуальних строків, оскільки фактично позивач дізнався про дану постанову лише 10.03.2021 р., а позов подано до суду 18.03.2021 р., що свідчить про дотримання позивачем процесуальних строків.
Щодо складу адміністративного правопорушення в діях позивача суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".
Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 .
Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ч.3 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу.
Згідно з пунктом 31.3 б забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про дорожній рух" технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів розкрито положеннями ст. 35 Закону України "Про дорожній рух". Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. В той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".
Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.
Під господарською діяльністю в Господарському кодексі України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. (стаття 3 ГК України).
Відповідно до ст.1 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).
Відповідно до ст. 29 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Згідно з статтею 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Аналіз положень ст. 35 Закону України "Про дорожній рух" дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.
Господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.
Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18 липня 1997 року .
Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.
За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються: - транспортними засобами спеціального призначення; - транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; - службовими легковими автомобілями; - транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.
Відповідно до матеріалів справи, транспортний засіб «Реnault Daster», державний номерний знак НОМЕР_1 є легковим автомобілем. Вказаний автомобіль належить товариству з обмеженою відповідальністю «Березино», та використовується на правах довгострокової оренди ПП "Гірський Тікич" (а.с.13-15).
Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань визначено вид діяльності ПП "Перлина Тікича" як вирощування зернових культур, овочів, розведення ВРХ, свиней, змішане с/г виробництво, виробництво м"яса, олії та тваринних жирів, оптова торгівля зерном, насінням і кормами, живими тваринами (а.с.16-19).
Суд зазначає, що автомобіль, яким керував позивач, є службовим автомобілем, і таким що не відноситься до категорії транспортних засобів які використовуються в службових цілях для забезпечення господарської діяльності юридичної особи в цілому та підлягають обов`язковому проходженню технічного контролю.
Відповідно до ст. 77 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 19 КАС України - адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи - позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.
Згідно змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Виносячи оскаржувану постанову відповідач мав дотримуватись вимог статей 251, 254, 283 КУпАП і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.
Відповідно ст. 72 КУпАП доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, відповідачем, не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушення позивачем. Будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.
У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З наявної в матеріалах справи квитанції від 20.11.2020р. вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 454,00 грн., та 43,00грн. витрат на пересилання адміністративного позову до суду, які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 19, 77, 132, 139, 242-246, 286 КАС України, ст. ст. 7, 222, 245, 251, 252, 254, 256, 268, 276, 280, 283, 286, 287, 288, 289, 291, 293 КУпАП, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати дії лейтенанта поліції інспектора 1-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Гордієнка Олександра Валерійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП протиправними.
Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3393912 від 6 листопада 2020 року лейтенанта поліції інспектора 1-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Гордієнка Олександра Валерійовича про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення провадженням - закрити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. Д. Калієвський