Справа № 151зп-21/160
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
21 квітня 2021 р.Справа №151зп-21/160
- забезпечити позов шляхом заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків здійснювати протести податкових векселів серія АА 2614543 від 21.01.2021 р., серія АА 2614544 від 21.01.2021р., серія АА 2614546 від 03.02.2021 р., серія АА 2614548 від 03.02.2021 р;
- забезпечити позов шляхом заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків здійснювати виконавчі написи на протестах податкових векселів серія АА 2614543 від 21.01.2021 р.. серія АА 2614544 від 21.01.2021 р., серія АА 2614546 від 03.02.2021 р., серія АА 2614548 від 03.02.2021 р;
- забезпечити позов шляхом заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків подавати податкові векселя серія АА 2614543 від 21.01.2021 р„ серія АА 2614544 від 21,01.2021 р„ серія АА 2614546 від 03.02.2021 р., серія АА 2614548 від 03.02.2021 р. на оплати до банків, які авалювали вказані векселі;
- забезпечити позов шляхом заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків подавати податкові векселя серія АА 2614543 від 21.01.2021 р., серія АА 2614544 від 21.01.2021 р., серія АА 2614546 від 03.02.2021 р., серія АА 2614548 від 03.02.2021 р. із виконавчими написами на примусове виконання до органів державної виконавчої служби та/або до приватних виконавців;
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що Центральним управлінням офісу великих платників ДПС, правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, 22 січня 2021 року було взято на податковий облік прості векселя серія АА 2614543 на суму 7 728 246,57 грн., серія АА 2614544 на суму 7 728 246,57 грн. та 03 лютого 2021 р. було взято на податковий облік прості векселя серія АА 2614546 на суму 8 095 237.04 грн., серія АА 2614548 на суму 8 095 237,04 грн.
В подальшому ТОВ «Фірма «Фідея» було отримано вимоги про усунення порушення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 1940/32-00-04-02-01-09 від 20.04.2021 року, № 1941/6/32-00-04-02-01-09 від 20.04.2021 року, № 1942/6/32-00-04-02-01-09 від 20.04.2021 року, № 1943/6/32-00-04-02-01-09 від 20.04.2021 року.
Позивачем було на підставі та в порядку, передбачених п. 229.8 ст. 228 Податкового кодексу України, здійснено видачу відповідних податкових векселів та подання їх для взяття на облік до контролюючого органу.
В подальшому на виконання вимог підпункту 229.8.10 п. 229.8 ст. 229 Податкового кодексу України позивачем було подано до контролюючого органу необхідні первинні документи щодо операцій з погашення податкових векселів, які передбачені підпунктом 229.8.10 п. 229.8 ст. 229 Податкового кодексу України, а також було зареєстровано в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового відповідні акцизні накладні щодо постачання палива для реактивних двигунів на виконання підпункту 229.8.10 п. 229.8 ст. 229 Податкового кодексу України.
Таким чином, платником податків було виконано всі необхідні дії для автоматичного врахування відповідних обсягів бензинів авіаційних або палива для реактивних двигунів для погашення виданих податкових векселів.
Позивач зазначає, що підстави щодо неможливості підтвердження здійснення операцій, визначених у підпунктах 1-4) п.п. 229.8.10 п. 229.8. ст. 229 Податкового кодексу України, зазначені у вимогах відповідача від 20.04.2021 року, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, про що у позові, який планується позивачем до подання до адміністративного суду, буде наведе відповідне правове обґрунтування.
Так як контролюючим органом позивачу надано відповідь про неможливість погашення податкових векселів та надано вимоги про здійснення оплат акцизного податку по виданим податковим векселям, позивач вважає, що контролюючим органом буде здійснено протест такого векселів у неплатежі згідно із законодавством на підставі підпункту 229.8.11 Податкового кодексу України та звернеться до авалюючих банків щодо оплати сум, вказаних у зазначених податкових векселях.
Проте, до моменту подання позову та до моменту набрання законної сили рішення за позовом, на думку позивача, існує обґрунтований ризик щодо здійснення контролюючим органом протесту вказаних у цій заяві векселів, подання таких векселів до оплати авалюючого банку та здійснення відповідним банком оплати за опротестованими векселями, у строки визначені Податковим кодексом України, тому поновлення своїх прав та майнового становища платнику податків необхідно буде вживати додаткових дій щодо повернення безпідставно сплачених сум.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз наведених вище норм права дозволяє зробити висновок, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно з частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
При цьому, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
Для задоволення судом поданої заяви про забезпечення адміністративного позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.
Правова позиція з цього питання висловлена в постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування інституту забезпечення позову, а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Суд зазначає, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача є наявність відповідних підстав.
Тобто, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють згідно частини 4 статті 150 КАС України дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відтак, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
Отже, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову. Суд, також, враховує співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Судом встановлено, що податкові векселі, стосовно оплати яких було застосовано спірні заходи забезпечення позову, видано на підставі п. 229.8 статті 229 Податкового кодексу України, яка встановлює особливості оподаткування бензинів авіаційних та палива для реактивних двигунів.
Згідно з положенням пп. 229.8.1, п. 229.8 ст. 229 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України або реалізація вироблених в Україні бензинів авіаційних (код 2710 12 31 00 згідно з УКТ ЗЕД) та палива для реактивних двигунів (код 2710 12 70 00, 2710 19 21 00 згідно з УКТ ЗЕД) може здійснюватися із сплатою акцизного податку за ставками, визначеними підпунктом 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, без застосування підвищувального коефіцієнта 10.
Податковий вексель без сплати коштами зазначеної в ньому суми акцизного податку погашається у разі підтвердження факту цільового використання бензинів авіаційних або палива для реактивних двигунів протягом строку, на який виданий такий вексель, шляхом реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних на перелік операцій, визначний у пп.229.8.10 п. 229.8 ст. 229 Податкового кодексу України.
Разом з тим, пп. 229.8.11 п. 229.8 ст. 229 Податкового кодексу України встановлює, що у разі якщо передбачений цим пунктом податковий вексель не погашено в установлений строк, векселедержатель протягом п`яти робочих днів, наступних за останнім днем строку, на який видано податковий вексель, здійснює протест такого векселя у неплатежі згідно із законодавством та протягом одного робочого дня з дати вчинення протесту звертається до банку, який здійснив аваль векселя, з опротестованим податковим векселем. Банк-аваліст зобов`язаний не пізніше операційного дня, що настає за датою звернення векселедержателя з опротестованим податковим векселем, переказати суму, зазначену в податковому векселі, векселедержателю.
Таким чином, податкове законодавство у разі відсутності факту погашення податкового векселя у встановлений у ньому строк висуває до контролюючого органу, який є векселедержателем, вимогу у скорочені строки опротестувати відповідний вексель у нотаріуса та звернутись до банку - аваліста.
З огляду на викладене, суд погоджується з доводами заявника, що до моменту звернення заявника з позовом до суду та до моменту набрання законної сили рішенням за позовом, який має намір подати заявник, існує ризик щодо здійснення контролюючим органом, у строки визначені Податковим кодексом України (5 днів) протесту простих векселів серія АА 2614543 від 21.01.2021 р., серія АА 2614544 від 21.01.2021р., серія АА 2614546 від 03.02.2021 р., серія АА 2614548 від 03.02.2021 р, подання таких векселів до оплати авалюючому банку та здійснення відповідним банком оплати за опротестованими векселеми.
Окрім того, суд приймає до уваги доводи заявника, що вказані дії мають вирішальне значення для захисту прав та свобод заявника, оскільки оплата банківською установою відповідних сум за простим векселем унеможливить застосування ефективного способу захисту прав заявника шляхом задоволення позовних вимог за адміністративним позовом, оскільки правове значення позову щодо належного вчинення контролюючим органом дій, передбачених положеннями Податкового кодексу України, буде знівельовано та для поновлення своїх прав та майнового становища платнику податків необхідно буде вживати додаткових дій щодо повернення безпідставно сплачених сум.
Водночас, спосіб забезпечення позову шляхом заборони банку, який авалював виданий податковий вексель, здійснювати оплату за простим векселем, дозволить не допустити безпідставного списання грошових коштів за виданим заявником простим векселем за умов належного підтвердження платником податків своїх обов`язків щодо погашення простого векселя у відповідності з положеннями підпункту 229.8.10 Податкового кодексу України.
Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи містяться докази, які свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до моменту звернення заявника з позовом до суду та ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту його прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, суд дійшов до висновку, що заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фідея» про забезпечення позову є обґрунтованою у зв`язку з чим, підлягає задоволенню повністю.
Суд звертає увагу, що забезпечення позову у запропонований спосіб не позбавляє права контролюючий орган після надання судом правової оцінки законності та обґрунтованості відмови Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків у погашенні податкового векселя застосувати процедури , визначені пп. 229.8.11 п. 229.8 ст. 229 Податкового кодексу України.
Суд наголошує, що частиною 2 ст. 153 КАС України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.150,151, 153, 154,243,248,256,295,297 КАС України, суд,-
Забезпечити позов шляхом заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків здійснювати протести податкових векселів серія АА 2614543 від 21.01.2021 р., серія АА 2614544 від 21.01.2021р., серія АА 2614546 від 03.02.2021 р., серія АА 2614548 від 03.02.2021 р.
Забезпечити позов шляхом заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків здійснювати виконавчі написи на протестах податкових векселів серія АА 2614543 від 21.01.2021 р.. серія АА 2614544 від 21.01.2021 р., серія АА 2614546 від 03.02.2021 р., серія АА 2614548 від 03.02.2021 р.
Забезпечити позов шляхом заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків подавати податкові векселя серія АА 2614543 від 21.01.2021 р„ серія АА 2614544 від 21,01.2021 р„ серія АА 2614546 від 03.02.2021 р., серія АА 2614548 від 03.02.2021 р. на оплати до банків, які авалювали вказані векселі.
Забезпечити позов шляхом заборони Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків подавати податкові векселя серія АА 2614543 від 21.01.2021 р., серія АА 2614544 від 21.01.2021 р., серія АА 2614546 від 03.02.2021 р., серія АА 2614548 від 03.02.2021 р. із виконавчими написами на примусове виконання до органів державної виконавчої служби та/або до приватних виконавців.
Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.
Стягувачем за цим виконавчим документом є:
Боржниками за цим виконавчим документом є:
Дана ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук