Справа № 160/4152/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2021 року Справа № 160/4152/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
22.03.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач в 1979-2005 роках проходив військову службу. Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом з 11.10.2005 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років довічно в розмірі 73% грошового забезпечення, що підтверджується розрахунком на пенсію за вислугу років на 01.01.2006 року та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 04.11.2005 року. ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії, пенсія йому була призначено з урахуванням 5%, передбачених п. «в» ст. ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Вона складалась з 68% (за 20р.-50%, плюс 3%*6р. = 18) за 26 календарних років вислуги та плюс 5%, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що склало 73%. При передачі пенсійної справи до Управління було підтверджено розмір пенсії 73% протоколом до пенсійної справи ФД106924 від 01.01.2007 року. Позивач звертає увагу суду, що в указаному протоколі чітко зафіксовано, що основний розмір пенсії 73%, без ніяких окремих граф про надбавки та підвищення відсоткового розміру пенсії. Сума пенсії зафіксовано в сумі 1750,42 грн., яка рівняється тій, що було призначена при виході на пенсію 11.10.2005 року. Тобто, наведені факти свідчать, що розмір пенсії 73% був однаковий, що при призначенні пенсії, що при передачі пенсійної справи до Пенсійного фонду. На виконання постанови Кабінету Міністрів України № 103 та на підставі довідки Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про грошове забезпечення від 30.03.2018 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року. Позивачу була здійснена виплата перерахованої відповідно до п.1 цієї постанови підвищена пенсія (з урахуванням доплат попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) починаючи з 1 січня 2018 року. Проте при обрахуванні суми перерахованої пенсії її розмір було обчислено виходячи з 68% замість 73% сум грошового забезпечення на підставі частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ в редакції, чинній на час перерахунку пенсії. Тобто Управління застосувало механізм обчислення пенсії із урахуванням норм статті 13 Закону №2262- ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії станом на 01.01.2018 року. Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, позивачу пенсія була призначена з 11.10.2005 року довічно у розмірі 73% грошового забезпечення, а тому перерахунок розміру пенсії позивача на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 30.03.2018 року № ФД 106924 повинен бути здійснений виходячи з розрахунку 73% від грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії. Протягом 2018 - 2020 років Відповідач безпідставно щомісяця виплачував Позивачу пенсію в заниженому її розмірі 68% (в порівнянні з розміром, визначеним під час обчислення пенсії), що підтверджується матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 . Позивач звертався із заявою про перерахунок пенсії, проте йому було відмолено у перерахунку пенсії з розрахунку 73% грошового забезпечення. З урахуванням викладеного, враховуючи, в тому числі той факт, що Управлінням самостійно при визначенні позивачу з 01.01.2007 пенсії при передачі на облік пенсійної справи позивача, було встановлено основний розмір пенсії 73%, позивач дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 у відповідача були відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії, оскільки при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні, є незмінним. Вказане стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Частиною 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
19.04.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що позивач вже звертався з аналогічними позовними вимогами. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 року у справі №160/2646/20 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 . Законом України Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців від 04.04.2006 № 3591-ІУ (далі - Закон № 3591-ІV), який набрав чинності 29.04.2006, в ст.13 Закону № 2262-ХІІ були внесені зміни, якими не передбачено збільшення на 5% пенсій особам які брали учать у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби. Розмір пенсії позивача з 1 січня 2007 року складав 1756,62 грн. З 1 січня 2008 року відповідачем згідно з приписами постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294) здійснений перерахунок пенсії позивача за новими складовими пенсії, зокрема виходячи з основного розміру пенсії у 68%. Після перерахунку розмір пенсії позивача склав 2125,12 грн. Предметом спору у справі є питання неврахування при перерахунку пенсії 5-процентної надбавки до пенсії позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не питання обчислення вислуги років позивача. Остання ж в усіх протоколах пенсійної справи визначена у 26 років і її обчислення після 1 січня 2008 року не змінилось.
15.04.2021 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій вказано, що предметом позову у справі №160/2646/20 було зобов`язання перерахунку пенсії з 01.01.2008 року, а даний позов стосується перерахунку пенсії з 01.01.2018 року. Предметом спору є розмір пенсії з 01.01.2018 року, який згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі №240/5401/18 повинен визначатись в відсотковому співвідношенні, установленому статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на день призначення пенсії, і є сталим. Позивач зазначає, що внесені зміни до ст. 13 Закону №2262, щодо розміру пенсії у відсотках та її максимального розміру стосуються лише порядку призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_4 , дата видачі 24.05.2001 року.
05.02.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 року з урахуванням встановленого розміру пенсії 73% від суми грошового забезпечення.
У відповідь на звернення позивача, листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з вих. №7842-3665/Я-01/8-0400/21 від 17.03.2021 року повідомило, що пункт «в» статті 13 Закону №2262 передбачав збільшення розміру пенсії за вислугу років, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесеним до першої категорії на 10%, а віднесеним до другої категорії на 5% відповідних сум грошового забезпечення. 29.04.2006 року набув чинності Закон України від 04.04.2006 року №3591-ІV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців». Законом №3591 пункт «в» було виключено та замінено пунктом іншого змісту. Враховуючи зазначене, перерахунок пенсії з 01.01.2008 року за нормами постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» проводився у розмірі 68% від грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. На виконання постанови «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року, позивачу було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року в розмірі 68% відповідних сум грошового забезпечення. Для проведення перерахунку пенсій з 01.01.2018 року у розмірі 73% від грошового забезпечення правові підстави відсутні.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не встановлення відсоткового значення при перерахунку пенсії в розмірі, який було визначено при призначенні пенсії - 73% від грошового забезпечення станом на 1 березня 2018 року для обчислення основного розміру пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Позивач в 1979-2005 роках проходив військову службу.
Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом з 11.10.2005 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років довічно в розмірі 73% грошового забезпечення, що підтверджується розрахунком на пенсію за вислугу років на 01.01.2006 року та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 04.11.2005 року.
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії, пенсія йому була призначено з урахуванням 5%, передбачених п. «в» ст. ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Пенсія складалась з 68% (за 20р.-50%, плюс 3%*6р. = 18) за 26 календарних років вислуги та плюс 5%, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що склало 73%.
З 01.01.2008 року ОСОБА_1 , на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців №3591 від 04.04.2006 року, було здійснено перерахунок пенсії та зменшено її розмір до 68 %, виключивши зі складу останньої 5 % за участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, осіб які віднесені до 2 категорії постраждалих.
Питання правомірності зменшення у 2008 році розміру пенсії до 68%, з виключенням зі складу останньої 5 % за участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, осіб які віднесені до 2 категорії постраждалих, було предметом розгляду Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/2646/20.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 року у справі №160/2646/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 року у справі №160/2646/20 позивачем не оскаржена та набрала законної сили 21.10.2020 року, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Отже, судом підтверджено правомірність перерахунку пенсії позивача з 01.01.2008 року з розрахунку 68% від грошового забезпечення, виключивши з її складу 5 % за участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, осіб які віднесені до 2 категорії постраждалих.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова КМУ №103), відповідно до пункту 3 якої постановлено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції. Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

У разі коли внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією постановою, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

В подальшому позивачу було проведено перерахунок пенсії у 2018 року на підставі постанови №103.

Відповідно до протоколу пенсійної справи №ФД106924-Міноборони щодо перерахунку пенсії з 01.01.2018 року, судом встановлено, що позивачу було розраховано пенсію, виходячи з 68% грошового забезпечення (вислуга років 26) в загальному розмірі 7333,80 грн.

Порівнюючи з розрахунком пенсії, який позивач отримував до перерахунку пенсії у 01.01.2018 року, судом встановлено що відповідно до протоколу пенсійної справи №ФД106924-Міноборони від 01.12.2017 року, позивач до 01.01.2018 року отримував пенсію у розмірі 3048,25 грн., розрахованої з 68% грошового забезпечення (вислуга років 26).

Отже, судом встановлено, що після перерахунку пенсії з 01.01.2018 року сума пенсії позивача значно збільшилась.

Стосовно питання протиправності позбавлення права позивача на перерахунок пенсії з розрахунку 5 % за участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, осіб які віднесені до 2 категорії постраждалих, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Преамбулою цього закону встановлено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній до набуття Законом №3591-IV чинності, - до 29 квітня 2006 року) військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 2, було передбачено збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Пунктом 9 Закону № 3591-IV підпункт «в» статті 13 Закону № 2262-ХІІ викладений в новій редакції, яка зазначену вище 5-процентну доплату не передбачала.

Підставою перерахунку всіх призначених за Законом № 2262-ХІІ пенсій згідно з пунктом 3 статті 63 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Здійснення перерахунку пенсій з 1 січня 2008 року регулюється Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, згідно з пунктом 1 якого перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Нові види грошового забезпечення військовослужбовців були визначені постановою № 1294, яка набирала чинності з дня втрати чинності указами Президента України, що визначали умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу державних органів, але не раніше ніж 1 січня 2008 року.

Третім апеляційним адміністративним судом в постанові від 21.10.2020 року у справі №160/2646/20 було встановлено, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 1 січня 2008 року, стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 5-процентне збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 2, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 5-процентної доплати для зазначених військовослужбовців немає.

Отже, з 01.01.2008 року до моменту спірного перерахунку пенсії 01.01.2018 року позивач отримував пенсію з розрахунку 68% грошового забезпечення без нарахування 5 % за участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, осіб які віднесені до 2 категорії постраждалих.

Відповідні дії відповідача щодо розрахунку пенсії у розмірі 68% грошового забезпечення були визнані правомірними в судовому порядку.

Здійснюючи перерахунок пенсії у 2018 році, відповідач керувався встановленим позивачу процентним відношенням розрахунку пенсії та вислуги років, яка на момент перерахунку пенсії складала 68% грошового забезпечення.

Пунктом 5 Постанови № 103 визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

За змістом п. 6 Порядку № 45, відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.

Виконуючи вимоги п. 2 Порядку № 45 Пенсійним фондом України, після отримання відповідного повідомлення Міністерства соціальної політики України, направлено лист №6194/02-23 від 26.02.2018, згідно з яким Постанова № 103 є підставою для проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

На виконання Постанови № 103, на підставі довідки наданої органом з якого було звільнено позивача, позивачу проведено перерахунок з 01.01.2018 року раніше призначеної пенсії.

Суд зазначає, що станом на момент перерахунку пенсії 01.01.2018 року пункт «в» статті 13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній до набуття Законом №3591-IV чинності, - до 29 квітня 2006 року), яким було передбачено збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення, не діяв, а тому врахування при перерахунку пенсії надбавки, не передбаченої законодавством є неправомірним та необґрунтованим.

Суд також, приймає до уваги ту обставину, що вищезгадані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки привели до її збільшення з 3048,25 грн. до 7333,80 грн., що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача.

Зазначений правовий висновок судом здійснений з урахуванням застосування норм права в аналогічних правовідносинах у постановах Верховного Суду України від 18 червня 2014 року (справа № 21-38а14) та від 8 липня 2014 року у справі № 21-277а14, а також у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 275/383/17.

Посилання позивача на рішення Верховного Суду від 04 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18 (провадження № Пз/9901/58/18), залишеного у силі постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року, суд зазначає наступне.

У вказаній справі досліджувалось питання правомірності зменшення відсоткового відношення пенсії до сум грошового забезпечення на підставі, внесених Законом № 1166-VІІ змін до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення та можливість їх застосування до перерахунку вже призначеної пенсії.

У цій справі, що розглядається судом, надається правова оцінка наявності підстав для врахування пункту «в» статті 13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній до набуття Законом №3591-IV чинності, - до 29 квітня 2006 року), яким було передбачено збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Отже, нормативне регулювання відносин у цих справах є різним та застосування правового висновку, викладеного у зразковій справі № 240/5401/18, є неправомірним до правовідносин, що розглядаються судом у цій справі.

Відтак, судом не встановлено порушення прав позивача, а тому позовна заява не підлягає задоволенню.

Стосовно доводів представника відповідача про те, що позивачем вже було подано позов з аналогічними позовними вимогами та наявна постанова апеляційного суду з аналогічного питання, суд зазначає, що позовні вимоги у справі №160/2646/20 та у справі, що розглядається, не є тотожними та однаковими, оскільки стосуються різних періодів та підстав проведення перерахунку.

Так, у справі №160/2646/20 надавалась правова оцінка підставам та правомірності проведення перерахунку 01.01.2008 року, у справі, що розглядається, надається правова оцінка підставам та правомірності проведення перерахунку 01.01.2018 року.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову та позивача звільнено від сплати судового збору.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова